Справа № 463/3715/21
Провадження № 2/463/28/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Афанасьєва Д.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, -

встановив:

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачів, просить зобов`язати Львівську міську раду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні позивачу ОСОБА_1 підвальним приміщенням, площею 14,8 кв.м, що позначене у плані літерою IV (та цифрами IV, ІХ, Х, ХІ після перепланування) у будинку АДРЕСА_1 , шляхом надання ключів до замка дверей приміщення та вільного доступу для користування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником 11/20 частини будинку АДРЕСА_2 , співвласником інших 9/20 частин вказаного будинку є територіальна громада м. Львова в особі Львівської міської ради, а користувачами 9/20 частин вказаного будинку, що розміщені на першому поверсі будинку є громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з правовстановлюючими документами одне з півпідвальних приміщень вказаного будинку площею 14,8 м.кв., позначене у плані літерою IV, перебуває у спільному користуванні усіх власників будинку.

Разом з тим з копії технічного паспорту на півпідвальне приміщення будинку АДРЕСА_1 від 2012 року позивачу стало відомо, що у вказаному приміщенні під літерою IV площею 14,8 кв.м. незаконно здійснено перепланування шляхом його розширення за рахунок несучих стін будинку, облаштування ванної кімнати, виділення у ньому приміщень під літерами IX, X, XI.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже багато років не проживають у вказаному будинку, не здійснюють догляду за вказаним житловим приміщенням та прибудинковою територією, однак незаконно перешкоджають позивачу у доступі до вказаного спільного підвального приміщення площею 14,8 м.кв., яке вони закрили своїм замком.

Оскільки через вказане півпідвальне приміщення проходять комунікації, зокрема труби подачі води та водовідведення, які перебувають у незадовільному технічному стані, відсутність доступу до цього приміщення унеможливлює здійснення їх заміни чи ремонту, від чого виникає сирість, «грибок» на стінах, осипаються штукатурка, руйнується цегла. Вказані дії відповідачів є незаконними, містять ознаки самоуправства та спричиняють позивачу як співвласнику вказаного приміщення шкоду у вигляді неможливості володіння та користування цим майном та погіршення якості цього майна.

Ухвалою від 26.04.2021 постановлено вказану справу прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 18.05.2021, яке за клопотанням представника відповідача ЛМР відкладено на 28.07.2021 та у зв`язку з неявкою учасників справи на 07.09.2021, а в подальшому за клопотанням позивача на 19.10.2021.

28.09.2021 від представника відповідачів ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надійшли письмові пояснення, у яких останній просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки жодних комунікацій позивача з часу будівництва будинку у 1910 році у вказаному приміщенні не було, і жодного разу від сусідів не поступали прохання надати їм доступ до водопровідних труб, хоча вони є власниками квартири №2 з 02.11.1989. Долученими до позовної заяви доказами позивачем не доведено, що було переобладнано приміщення площею 14,8 м.кв., внаслідок чого допущено порушення вимог Державних будівельних норм. Доказів того, що позивач звертався до органів державного архітектурно-будівельного контролю та було встановлено наявність порушень відповідачами норм ДБН при здійсненні перепланування приміщення суду надано не було. Також у суду відсутні відомості, що відповідачів чи попереднього власника квартири було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої нормами КУпАП за порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями, зокрема за порушення положень 8.11, 8.12 державних будівельних норм В. 3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

В підготовчому засіданні розглянуто ряд клопотань та оголошено перерву до 08.12.2021, однак в подальшому за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 таке неодноразово відкладалося на 02.02.2022, на 22.03.2022 та на 22.06.2022.

Ухвалою підготовчого засідання від 22.06.2022 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 21.07.2022, у якому за клопотанням відповідача оголошено перерву до 28.09.2022.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.1995 відповідачі набули не те підвальне приміщення, що є предметом спору. Підтвердив, що спірне підвальне приміщення було переплановане відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та перебувало у їхньому постійному безперешкодному користуванні.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також представник останньої в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у письмових поясненнях. Додатково зазначили, що спірне приміщення безперешкодно використовувалось лише ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і не перебувало у спільному користуванні. Відповідачами було проведено перепланування та лише після пред`явлення позовної заяви дізналися, що позивач вважає вказане приміщення спільним майном.

Представник відповідача ЛМР в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також матеріали інвентаризаційної справи на будинок по АДРЕСА_1 та матеріали інвентаризаційної справи на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником 11/20 частини будинку АДРЕСА_2 . Право власності позивача на вищевказане майно зареєстроване 16.10.2012 (а.с.11-12). При цьому, як вбачається з технічного опису майна у спільному користуванні перебуває півниця площею, 14,8 кв.м., однак у такому зазначено про зміну площ в результаті переобмірів та уточнень.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири №3 у вказаному будинку на підставі договору купівлі-продажу р.н.2314 від 17.10.1995, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 27.10.1995 №8186. При цьому, як вбачається з копії вказаного договору купівлі-продажу, відповідачі придбали також комору в підвалі, площею 44,3 кв.м.

Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифіковано Україною 11.09.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Дана норма кореспондується з ч.1, 4 ст.41 Конституції України відповідно до яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про усунення позивачу перешкод у користуванні підвальним приміщенням, площею 14,8 кв.м,позивач посилається на те, що згідно з п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

При цьому, як вбачається з роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.34 вказаної Постанови за змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, у зв`язку із чим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

Разом з тим, як зі змісту позовної заяви, так і з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_1 вказаними приміщеннями протягом тривалого часу фактично не користується, а тому відсутні підстави стверджувати, що перешкоди у користуванні таким майном чиняться відповідачами.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вказаним вимогам, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що через півпідвальне приміщення проходять комунікації, зокрема труби подачі води та водовідведення, які перебувають у незадовільному технічному стані, відсутність доступу до цього приміщення унеможливлює здійснення їх заміни чи ремонту, від чого виникає сирість, «грибок» на стінах, осипаються штукатурка, руйнується цегла, тому дії відповідачів є незаконними, містять ознаки самоуправства та спричиняють позивачу як співвласнику вказаного приміщення шкоду у вигляді неможливості володіння та користування цим майном та погіршення якості цього майна, ОСОБА_1 не представив суду жодних доказів на підтвердження таких доводів.

В той же час посилання позивача на те, що з копії технічного паспорту на півпідвальне приміщення будинку АДРЕСА_1 від 2012 року позивачу стало відомо, що у вказаному приміщенні під літерою IV площею 14,8 кв.м. незаконно здійснено перепланування шляхом його розширення за рахунок несучих стін будинку, облаштування ванної кімнати, виділення у ньому приміщень під літерами IX, X, XI, спростовуються матеріалами інвентаризаційної справи, з яких вбачається, що вказані приміщення були розташовані у підвалі ще станом на 18.04.1997 (а.і.с.71), тобто за довго до набуття позивачем права власності на частину будинку.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_1 не представив суду доказів на підтвердження обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст.12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні підвальним приміщенням, площею 14,8 кв.м, що позначене у плані літерою IV (та цифрами IV, ІХ, Х, ХІ після перепланування) у будинку АДРЕСА_1 , шляхом надання ключів до замка дверей приміщення та вільного доступу для користування, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

Відповідачі: Львівська міська рада, місцезнаходження: 79000, м.Львів, пл.Ринок, 1,

ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ,

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_8 ,

Повне судове рішення складено 10.10.2022.

Суддя: Р.Я. Головатий