Справа № 148/1395/22
Провадження №2/930/793/22
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
05.10.2022 року м. Немирів
Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Войницька Т.Є., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И Л А:
До Немирівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.
За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.
Згідно вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
У позовній заяві, обґрунтовуючи своє звернення до суду на території держави Україна, позивач посилається на положення ст.28 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» в редакції від 21.01.2006 року.
10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.
Стаття 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року визначає: 1. По справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. 2. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.
Згідно з ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Визначаючи підсудність справи з іноземним елементом судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV "Про міжнародне приватне право".
Зокрема, відповідно до пункту 2 частини першої статті 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.
Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.
Аналогічна позиція також викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в пункті 5 якого роз`яснено, що у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК.
У позовній заяві адреса відповідача зазначена як: АДРЕСА_1 .
Згідно ч.1ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.10 ст.28 ЦПК позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Відомостей щодо місця знаходження майна або останнього відомого зареєстрованого місця проживання або перебування відповідача в Україні, підтвердженого доказами, позивачем не надано.
Згідно ч. 2ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що:
- у позивача є неповнолітня дитина, яка перебуває на її утриманні та проживає з нею;
- позивач не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин, внаслідок яких вона немає можливості перебувати в Республіка Молдова для вирішення питання про розірвання шлюбу;
- між позивачем та відповідачем є домовленість щодо розгляду даної справи в Україні.
Також позивачем не зазначено чи відповідач є громадянином України чи Республіка Молдова, що підтверджено належними доказами, оскільки законодавством України передбачений відповідний порядок розгляду справ за участю іноземного елемента.
Відповідно до норм ст. 187 та ст. 190 ЦПК України після відкриття провадження в справі копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з доданими документами надсилається учасникам розгляду.
Частиною 2 ст. 496 ЦПК України визначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.
Для належного повідомлення відповідача та для направлення йому пакету документів вказаного позову, суду необхідно згідно Закону України Про міжнародне приватне право, ст. 498 та ст. 499 ЦПК України звернутися з відповідним судовим дорученням про надання відповідної правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.
Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Республіки Молдова регулюється також Договором між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини в цивільних і кримінальних справах, який набув чинності 24 лютого 1995 року.
Відповідно до ст. 4 Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини в цивільних і кримінальних справах, Договірні Сторони надають взаємно правову допомогу шляхом виконання окремих процесуальних дій, зокрема виконання доручень про вручення документів, а також складання і направлення актів і документів.
Згідно з ст. 5 Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини в цивільних і кримінальних справах, у справах, що охоплюються цим Договором, клопотання складаються державною мовою запитуючої Договірної Сторони і до них додаються переклади на державну мову запитуваної Сторони або англійську чи російську. Якщо стосовно положень цього Договору вимагається додавати до документів, які пересилаються, їх переклад на мову іншої Договірної Сторони, ті переклади мають бути здійснені офіційним перекладачем, або нотаріусом, або посадовою особою запитуваної установи, або дипломатичним представництвом чи консульською установою Договірної Сторони.
При цьому ст. 9 Договору між Україною та Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини в цивільних і кримінальних справах визначено, що запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, які вручаються, складені державною мовою запитуваної Сторони або якщо додано завірені переклади на мову запитуваної Сторони. В інших випадках вручення документів адресатові здійснюється за його добровільною згодою.
Однак позивачкою не надано копії позовної заяви з доданими документами із перекладом для направлення до Республіки Молдова.
Отже, дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме позивачем не зазначено відомостей, що необхідні для правильного вирішення даного спору.
З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що для перевірки підсудності даної справи саме Немирівському районному суду Вінницької області, та в разі відкриття провадження по справі для дотримання процесуальних правил розгляду справи, зокрема належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а також вручення йому копії позовної заяви з додатками, позивачу необхідно зазначити громадянином, якої держави відповідач є на час подання позову до суду (України чи Республіки Молдова) та підтвердити належними доказами, подати у двох примірниках засвідчений переклад позову та долучених до нього додатків офіційною мовою Республіки Молдова, зазначити місцезнаходження майна відповідача в Україні, або останнє відоме зареєстроване місце його проживання чи перебування в Україні, або зазначити, які наявні підстави застосування ст.28 ЦПК України при визначені підсудності даної справи та підтвердити належними доказами.
Зазначені вище недоліки заяви перешкоджають визначенню підсудності даної цивільній справі.
Відповідно до частини 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно ч. 3ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
За таких обставин, дану заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175,185,260,261 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків строком п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, про що повідомити позивача.
В разі невиконання вказаних недоліків, дана заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Є. Войницька