ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6375/22 Справа № 185/4572/21 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що знаходився у трудових відносинах з виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та працював електрослюсарем підземним. 01.10.2019 р. під час роботи у відповідача в 4-ю зміну о 07 годині 15 хвилині в приміщенні №1 цеху для ремонту електрообладнання дільниці ПЕРЕ під час виконання виробничого завдання по ремонту пускача утворилася електрична дуга, яка опекла позивачу кисті рук. За висновком МСЕК від 04.03.2020 р. (первісно), встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30% (тридцять) та визнано інвалідом третьої групи. Інвалідність була встановлена строком - до 01 квітня 2021 р. За висновком МСЕК від 31.03.2021 р. (повторно), встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30% (тридцять) та визнано інвалідом третьої групи. Інвалідність встановлена строком - до 01 квітня 2023 р. Причина інвалідності - трудове каліцтво. Позивач вважає, що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний, оскільки він: втратив професійну працездатність - 30%; став інвалідом 3 групи; часто потребує сторонньої допомоги; відчуває фізичний біль і страждання. При температурі повітря менше 10 градусів по Цельсію кисті рук синіють, «викручують», пухнуть й трясуться. При літній температурі повітря й сонячних променях шкіра кистей рук червоніє, стає липкою, з`являється зуд й біль; руки втратили чутливість; при зміні любих погодних умов починаються постійні болі в кистях; має на руках страшні сліди опіку; постійно відчуває наслідки травми: обмеженість рухів у постраждалих суглобах та пальцях рук, не може захватити руками навіть неважкі речі при піднятті незначних за вагою й, оскільки пальці мимоволі розтискаються; постійно розчесує шкіру в місцях опіку, що неприємно йому самому та оточуючим; має ряд обмежень від лікарів щодо повсякденного життя; фактично не має можливості займатися домашніми справами, що потребують навіть незначних фізичних зусиль; став фактично тягарем для рідних; змушений був відмовитися від активного в минулому життя; втратив впевненість у майбутньому; змушений докладати неймовірних зусиль для організації свого життя, тому вважає, що йому нанесена моральна шкода.

Просив суд стягнути з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на його користь моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків в сумі 300 000 гривень.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року, з урахуванням ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року про виправлення описки у рішенні суду, позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 300 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з 30 000 грн. до 300 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем в шахті з 04.07.1997, направлений на курси підземних гірників з відривом від виробництва з 14.07.1997, виробнича практика з 04.08.1997, учень підземного гірника з повним робочим днем в шахті з 19.08.1997, по закінченню курсів направлений підземним гірником 3 р з повним робочим днем в шахті з 21.08.1997, направлено на курси підземних ел. слесарів з відривом від виробництва з 12.01.1998, направлений на виробничу практику учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті з 08.04.1998, по закінченню курсів переведений підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем в шахті з 05.06.1998, переведений підземним електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем в шахті з 01.04.2004, 05.03.2020 року позивача було звільнено за станом здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КЗпП України.

На підставі висновку комісії згідно акту форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 02 жовтня 2019 р. о 07 годині 15 хвилин від 11.10.2019 року ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ім. ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» нещасний випадок є пов`язаним з виробництвом. Складено акт за формою Н-1/П та прийнято до обліку на ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ імені ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ».

Згідно акту від 15.10.2019 року за формою Н-1/П, ОСОБА_1 електрослюсар підземний дільниці підземного енергопостачання та ремонту електрообладнання ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ імені ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», порушив п.4.1.1. НПАОП 40.1.- 1.07-01 «Правила експлуатації електрозахисних засобів» (Під час обслуговування електроустановок повинні застосовуватись засоби захисту від ураження електричним струмом (електрозахисті засоби), від впливу електричного поля, а також засоби індивідуального (далі 313) та колективного захисту згідно з ТОСТ 12.4.011.), «Вибухобезпечні магнітні пускачі ПМВІ, ПМВІР Технічний опис та інструкція з експлуатації» (Для включення пускача потрібно:... закрити коробку ввідного пристрою, перевірити вибухозахисні зазори між коробкою та кришкою; перевірити прокладку джгутів дротів іскробезпечних ланцюгів), п. 1.14 «Інструкції №6 з охорони праці для електрослюсаря підземного» (Робочий зобов`язаний: - знати та виконувати вимоги нормативних актів та технічних документів з безпечної технології робіт і охороні праці, що стосується його професії та робочого місця; - знати та виконувати вимоги заводських інструкцій (керівництв) з експлуатації машин та обладнання в межах своєї професії та робочого місця; - не наражати на небезпеку своє життя, а також життя і здоров`я інших людей).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №615500 від 04.03.2020 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена третя група інвалідності з 03.03.2020 року.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №077666 від 04.03.2020 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , встановлено третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 30% (тридцять), дата огляду -04.03.2020, потреба у медичній та соціальній допомозі: сан-кур. мед. лікув.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №146493 від 31.03.2021 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, строком до 01.04.2023 року, висновок про умови та характер праці ЛФП без хім.реагентів, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності лікув. у сім. лік., ортопеда, комбустіолога.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №061633 від 31.03.2021 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК № 440, ОСОБА_1 , встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 30% (тридцять), дата огляду -31.03.2021, потреба у медичній та соціальній допомозі: сан-кур. мед. лікув.

Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №290 від 04.03.2020 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2021 р. внаслідок трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності - 30%. Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №440 від 31.03.2021 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2023 р. внаслідок трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності - 30%.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок трудового каліцтва на виробництві відповідача є доведеним. Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважав, що розмір моральної шкоди має становити 30 000,00 грн, а позов підлягає частковому задоволенню в межах даної суми.

Проте, колегія суддів не може погодитися з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції щодо наявності завдання позивачу моральної шкоди, є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в пункті 13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Проте, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено без достатнього урахування роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди є дещо заниженим.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру компенсації позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом, судом не врахована ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про дещо занижений розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає такими, що частково заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотність таких наслідків, розмір втрати працездатності, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 30 %, встановлення третьої групи інвалідності, приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. є заниженим, таким що не відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням через втрату здоров`я.

Враховуючи стан здоров`я, ступінь, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку із ушкодженням здоров`я та втратою працездатності, а також з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 60 000,00 грн.

Визначений розмір не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Суд першої інстанції при постановлені рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою здоров`я.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні відповідно до положень статті 376 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення на підставі положень статті 376 ЦПК України підлягає зміні в частині присудженого до стягнення розміру відшкодування моральної шкоди, збільшивши його з 30 000,00 грн. до 60 000,00 грн., а також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, в частині розміру судового збору присудженого до стягнення з відповідача на користь держави збільшивши його з 300,00 грн. до 600,00 грн. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року змінити в частині присудженого до стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 розміру відшкодування моральної шкоди, збільшивши його з 30 000,00 грн. до 60 000,00 грн., а також в частині розміру судового збору присудженого до стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави збільшивши його з 300,00 грн. до 600,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко