Справа №201/4720/22
Провадження № 2/201/2516/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи: приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондар І.М., Соборний відділ ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. №4-20).

Одночасно із позовом надійшло клопотання позивача про витребування доказів, а саме у приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. - належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса № 6668 від 05.08.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк» та у Соборного ВДВС у м. Дніпрі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) - належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 54443571 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ ПриватБанк.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.07.2022р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою клопотання позивача про витребування доказів було задоволено частково, витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського МНО Бондар І.М. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса №6668 від 05.08.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ ПриватБанк (а.с. №36).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, в березні 2020р. йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження №54443571 на виконання виконавчого напису №6668, вчиненого 05.08.2016р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М., яким запропоновано стягнути з позивача на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість по кредитному договору №SAMDN5519 у розмірі у розмірі 9 354,49 дол.США, що за курсом НБУ від 16.06.2016р. складає 232 811 грн.20 коп., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено на не нотаріально посвідченому договорі, з порушенням норм чинного законодавства, оскільки розмір заборгованості за кредитним договором не є безспірним, строк за який здійснюється стягнення становить більше 10 років, що є порушенням ст.88 Закону України Про нотаріат, подані для вчинення виконавчого напису документи не підтверджують безспірність заборгованості позичальника перед банком, не надано копію письмової вимоги про усунення порушень, яка повинна бути направлена боржнику та оригінали розрахункових документів, що підтверджують направлення вимоги. В свою чергу нотаріус не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, належними доказами якої можуть бути виключно первинні документи. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним, а тому вчинив виконавчу дію керуючись нечинними нормами законодавства. З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 05.08.2016р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. зареєстрований в реєстрі за №6668, а також вирішити питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат.

28.09.2022р. від представника відповідача АТ КБ ПриватБанк Пелих Я.М. (діє на підставі довіреності від 03.10.2019р. - а.с.№68) в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та посилалася на те, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу банком були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999р. №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус не повинен перевіряти існуючу заборгованість, а лише повинен перевірити наявність документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України. Зі своєї сторони позивачем не доведено факт погашення суми кредиту, як і не надано належних доказів, що на момент вчинення виконавчого напису розмір заборгованості був менший ніж той, що зазначено у написі (а.с. №62-67).

Позивач правом подачі відповіді на відзив в порядку ст. 179 ЦПК України не скористався.

Треті особи - приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондар І.М. та Соборний відділ ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в порядку ст. 181 ЦПК України не скористалися правом на надання суду пояснень щодо предмету позову та доказів на їх обґрунтування.

Втім, 25.08.2022р. від приватного нотаріуса Дніпровського МНО Бондар І.М. до суду надійшов лист, в якому остання повідомила, про неможливість надання суду на виконання ухвали суду від 27.07.2022р. належним чином завірених копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса №6668 від 05.08.2016р. у зв`язку з їх утилізацією та переробкою архівних документів (а.с. №44).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку змісту заперечень відповідача у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази встановлено наступне.

13.04.2006р. між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти № НОМЕР_1 , за умовами якого визначено, що банк відкриває клієнту картковий рахунок та видає клієнту платіжну карту, вид карти особиста міжнародна, строк дії карти - один рік, валюта картрахунку долари США, кредитний ліміт Финансовий в сумі 0 USD, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти (а.с.№27-29).

05.08.2016р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстровано в реєстрі №6668, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №SAMDN5519 від 13.04.2006р. у розмірі 9 354,49 дол.США, що за курсом НБУ від 16.06.2016р. складає 232 811 грн.20 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 000 дол.США, заборгованість за відсотками - 7 354,49 дол.США. Також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 13.04.2006р. по 16.06.2016р. (а.с. №26).

В позовній заяві позивач просив поновити строк на звернення до суду з даним позовом та зазначив, що про існування оспорюваного виконавчого напису йому стало відомо у березні 2020р. , коли з його пенсійних виплат почалося відрахування коштів в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису. У наданому суду відзиві на позов, відповідачем будь-яких заперечень чи пояснень з даного питання не викладено, додаткових доказів не надано.

Судом встановлено, що державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮУ (м.Дніпро) Муско І.М. на підставі виконавчого напису №6668 від 05.08.2016р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М., відкрито виконавче провадження згідно з постановою ВП № 54443571 від 04.08.2017р. (а.с. №30-31).

Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮУ (м.Дніпро) Перелигіною А.В. від 29.11.2019р. у ВП № 54443571 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено для виконання до ЦОУ ПФУ в м. Дніпрі (а.с. №34-35).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Судом встановлено, що найменше з листопада 2019р., позивачу стало відомо про існування порушень його прав, в частині винесення оспорюваного виконавчого напису, з огляду на те, що з його доходу (пенсії) проводилось щомісячне відрахування. Відтак, трирічний строк позовної давності станом на 22.07.2022р. не сплинув та за захистом порушеного права позивач звернувся у 22.07.2022р. (штамп вхідного документа 22.07.2022р. № 16492) в межах трьох років.

Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. За № 282/20595 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. Глави 16 Вчинення виконавчих написів для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 для одержання виконавчого напису на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України Про нотаріат та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України Про нотаріат). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримала від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень на адресу проживання та реєстрації позивача, що не дозволяє перевірити правильність розміру заборгованості та її безспірність.

Крім того, виходячи з умов договору №SAMDN5519, а саме, строк дії карти, строк дії кредитного ліміту, враховуючи, що за виконавчим написом стягнення проводиться з 13.04.2006р. по 16.06.2016р., тобто за період, який становить 10 років 2 місяці 3 дні, суд дійшов висновку, що банком пропущено трирічний строк для звернення до приватного нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису визначений ст.88 Закону України Про нотаріат, а отже і приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису було порушено норми Закону України Про нотаріат.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17.

Доводи позивача щодо нечинності на дату вчинення виконавчого напису п.2 розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку документів, документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р., су д оцінює критично, оскільки на дату вчинення виконавчого напису 05.08.2016р. п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. не було визнано незаконним та нечинним, постанову Київського апеляційного адміністративного суду винесено 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., отже, виконавчий напис, який є предметом спору у даній справі вчинено 05.08.2016р. тобто до моменту визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді цивільної справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №6668 від 05.08.2016р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992 грн.40 коп. (а.с.№3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, правовою позицією Верховного Суду України від 05.07.2017р. у справі за №6-887цс17, постановою Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі №310/9293/15ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 05.08.2016р., зареєстрований в реєстрі №6668, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №SAMDN5519 від 13.04.2006р. у розмірі 9 354,49 дол.США, що за курсом НБУ від 16.06.2016р. складає 232 811 грн.20 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 2 000 дол.США, заборгованість за відсотками - 7 354,49 дол.США., а також витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1 700 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.