Провадження № 2/947/608/22
05.10.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків Олени Василівни,
секретаря судового засідання - Бродецької Тетяни Вікторівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності,-
15.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:
Ухвалою від 20.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
09.08.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою суду від 10.08.2021 року провадження по справі відкрито.
В підготовчому засіданні 30.09.2021 року відповідачі позовні вимоги не визнали, просили надати час для ознайомлення з позовом.
26.10.2021 року та 20.12.2021 року в підготовчих судових засіданнях представники сторін заявляли клопотання про витребування доказів та мали намір укласти мирову угоду.
31.01.2022 року на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшли реєстраційні справи.
Наступні підготовчі судові засідання не проводились в зв`язку з отриманням клопотань про перенесення через введений в Україні военний стан.
01.06.2022 року представником позивача ОСОБА_4 до суду подані додаткові письмові пояснення.
05.07.2022 року представником позивача ОСОБА_4 до суду подані письмові пояснення.
Учасники справи до підготовчого судового засідання 05.10.2022 року не з`явилися, повідомлялися належним чином.
05.10.2022 року представник позивача ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Окремо зазначає, що позивач заявляє про розподіл судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України, відповідні докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні 30.09.2021 року позовні вимоги не визнали, судом був наданий час для подання відзиву. Правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи відповідачі не скористалися. 22.11.2021 року в підготовчому судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_5 звертався до суду з клопотанням про надання часу для вирішення питання мирним шляхом, однак в подальшому мирова угода укладена не була та починаючи з 01.02.2022 року в судових засіданнях відповідачі та їх представник участі не брали, заяв до суду не подавали.
05.10.2022 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання повторно не з`явились, повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В позовних вимогах позивач посилається на те, що 07.09.2004 року позивач придбала нежиле приміщення продовольчого магазину за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 153,7 кв.м. 05.04.2007 року позивач передала зазначене нежитлове приміщення в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк". 21.01.2008 року постановою слідчого СВ Приморського РВ у м. Одесі ОМУ ГУМВС України в Одеській області накладено арешт на вказане нежитлове приміщення. Окрім того 14.01.2009 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення. В подальшому на підставі договору від 12.12.2011 року ТОВ "Кей-Колект" набуло статус кредитора та отримало право вимоги за договором іпотеки. 10.08.2018 року здійснено державну реєстрацію за номером запису про право власності 27487423, згідно з якою ТОВ "Кей-Колект" набуло право власності на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення продовольчого магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 153,7 кв.м. При цьому станом на час здійснення вказаної державної реєстрації діяв арешт нежитлового приміщення. Тобто, право власності ТОВ "Кей-Колект" на нежиле приміщення продовольчого магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею - 153,7 кв.м. було зареєстровано за наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на вказане нерухоме майно (під час дії двох арештів: у справі №522/1-571/11 та справі №2-47/09), що суперечить п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 30.04.2020 року відповідно до договору купівлі-продажу ТОВ "Кей-Колект" передало у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спірне нежитлове приміщення, що також є неприпустимим в силу приписів п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи відповідачі не скористалися.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
07.09.2004 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_1 купила нежиле приміщення продовольчого магазину, що знаходиться в АДРЕСА_4 , загальною площею - 153,7 кв.м., що вбачається з Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рудницькою Ю.О. /т.1 а.с.10-11/.
05.04.2007 року АКІБ "УкрСиббанк", Іпотекодержатель, та ОСОБА_1 , Іпотекодавець, уклали Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., відповідно до умов якого Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - нежиле приміщення продовольчого магазину, загальною площею 153,7 кв.м., що належать Іпотекодавцю на праві власності та знаходяться за адресою АДРЕСА_4 /т.1 а.с.12-14/.
Постановою Приморського районного відділу одеського управління МВС України в Одеській області від 21.01.2008 року накладено арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , загальною лпощею 153,7 кв.м., що належить ОСОБА_1 , з метою недопущення проведення будь-яких угод щодо вказаного майна до кінцевого рішення по справі.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2009 року у справі №2-47/09 за позовом ТОВ "Соцкомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вжито заходів щодо забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення продовольчого магазину, площею 153,7 кв.м. по АДРЕСА_4 , що зареєстровано за ОСОБА_1 /т.1 а.с.22-23/.
12.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено Договір факторингу №1 та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки /т.1 а.с.25-40/, відповідно до яких ТОВ "Кей-Колект" стало правонаступником ПАТ "УкрСиббанк" в правовідносинах з ОСОБА_1
19.12.2016 року Приморським районним судом м. Одеси винесено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 , про скасування заходів щодо забезпечення позову задоволено та вирішено скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2009 року по цивільній справі за позовм ТОВ КБ "СоцКомБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором; скасовано арешт, накладений на нежитлове приміщення продовольчого магазину, площею 153,7 кв.м. по АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_1 .
09.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про виправлення описки в ухвалі суду від 19.12.2016 року. При цьому заявник посилалась на те, що при державній реєстрації ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2009 року про вжиття заходів забезпечення позову державним реєстратором було допущено технічну помилку та невірно зазначено адресу об`єкту, на який накладено арешт, а саме: " АДРЕСА_5 " замість правильної адреси: " АДРЕСА_5 ". Ця помилка не дозволяє заявниці здійснити державну реєстрацію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.12.2016 року та зареєструвати скасування арешту майна.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року у справі №2-47/09 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі суду від 19.12.2016 року про скасування заходів забезпечення позову /т.1 а.с.41-42/.
Відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю., ТОВ "Кей-Колект" передає у власність (продає), а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приймають у власність (купують) в наступних частках: ОСОБА_2 1/3 частку та ОСОБА_3 2/3 части нежилого приміщення продовольчого магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 153,7 кв.м. /т.1 а.с.45-46/.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підставою для відмови в державній реєстрації прав зокрема є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 215 ЦК України 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду справи встановлено, що належне на праві власності позивачу ОСОБА_1 майно, а саме: нежиле приміщення продовольчого магазину, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , було передано позивачем в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк". В подальшому право вимоги за договором іпотеки набуло ТОВ "Кей-Колект" та 10.08.2018 року було здійснено реєстрацію права власності на спірне майно за ТОВ "Кей-Колект".
З матеріалів справи вбачається, що спірне майно станом на 10.08.2018 року перебувало під арештом, що відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" унеможливлює реєстрацію права власності на вказаний об`єкт.
На підставі вказаного, внаслідок неправомірного припинення обтяження спочатку ТОВ "Кей-Колект" зареєстровано виникнення права власності (запис про право власності №27487423 від 10.08.2018 року), а в подальшому відповідно було зареєстровано право власності на той самий об`єкт за відповідачами.
Вказані дії порушують право власності позивача ОСОБА_1 , в зв`язку з чим права позивача підлягають судовому захисту.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи ненадання відповідачами відзиву на позов, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 215 ЦК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 3632,00 грн. /три тисячі шістсот тридцять дві гривні 00 копійок/ в рівних частках.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення суду складено 17.10.2022 року.
Суддя Васильків О.В.