РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/538/22

2/609/333/2022

11 жовтня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

при секретарі судового засідання Мацишиній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: Шумської об`єднаної територіальної громади в особі Шумської міської ради

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

учасники справи - не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 14 липня 2022 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Шумської об`єднаної територіальної громади в особі Шумської міської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилося після смерті її тітки по родинній лінії батька ОСОБА_2 .

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 . Як стверджує позивачка, ОСОБА_2 була останнім членом колгоспного двору і являється рідною тіткою позивачки.

Так, померла ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 , однак зважаючи на похилий вік спадкодавиці, позивачка забрала тітку проживати до себе, де доглядала її та здійснила поховання. Тобто спадкодавиця на день смерті проживала без реєстрації в своєї племінниці ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .

Померла ОСОБА_2 була рідною сестрою батька позивачки, ОСОБА_3 , однак в правовстановлюючих документах існують розбіжності в написанні прізвища, ім`я та побатькові матері померлих, що унеможливлює довести того факту, що спадкодавиця ОСОБА_2 та батько позивачки ОСОБА_3 були рідними братом та сетрою по матері.

Коли позивачка звернулася до приватного нотаріуса по питанню оформлення спадщини, то їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися за захистом своїх прав до суду.

На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті тітки ОСОБА_2 , а саме на жилий будинок.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 04 серпня 2022 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 04 серпня 2022 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 25 серпня 2022 року.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 серпня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 14 вересня 2022 року.

6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 11 жовтня 2022 року.

7. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач Шумська об`єднана територіальна громада в особі Шумської міської ради заперечень проти задоволення позову не представили.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

9. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

10. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Підгаєцькою сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Підгайці, Шумського району Тернопільської області.

11. Судом встановлено, що відповідно до дублікату Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, яке видане на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів №100 від 24 квітня 1989р. та Реєстрового напису на документи про право власності, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

12. Згідно із довідкою № 120/10-11/4 від 11.08.2021р., виданою виконавчим комітетом Кременецької міської ради слідує, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 були: ОСОБА_2 .

Отже, померла ОСОБА_2 є власником жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , на який після її смерті відкрилася спадщина.

13. З повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна № 263/21 від 02.12.2021р., складеного ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що станом на 02 грудня 2021 року змін в плануванні та складі об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено.

14. Відповідно до довідки №58/08-33/4 від 04.05.2022р., виданої виконавчим комітетом Кременецької міської ради, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживала до дня смерті без реєстрації в будинку своєї племінниці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка доглядала ОСОБА_2 до самої смерті і здійснила її поховання.

15. Аналогічна інформація міститься в Акті опиту свідків на факт місця проживання ОСОБА_2 , складеного 04.05.2022 року в с. Підгайці старостою Кременецької міської ради ОСОБА_5 спільно із сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

16. Той факт, що померла ОСОБА_2 являється рідною тіткою позивачки ОСОБА_1 підтверджується наступними документами, дослідженими в судовому засіданні:

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого слідує, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Підгайці Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_9 ;

- копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , відповідно до якого слідує, що 19 жовтня 1997 року було укладено шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , прізвища подружжя після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_11 , дружини ОСОБА_11 ;

- копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9, сформованого 16.12.2021р., відповідно до якого слідує, що ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками були: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

- довідкою № 2/08-35 від 04.05.2022р., виданою виконавчим комітетом Кременецької міської ради, відповідно до якої слідує, що ОСОБА_15 , у другому шлюбі ОСОБА_16 і ОСОБА_14 (як у Витягу з Державного реєстру про державну реєстрацію народження ОСОБА_3 ) одна і та ж особа і є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- Актом опиту свідків на факт встановлення особи від 23.02.2022р., складеного в с. Підгайці старостою Кременецької міської ради ОСОБА_5 спільно із сусідами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , із якого слідує, що ОСОБА_15 , яка у другому шлюбі мала прізвище ОСОБА_19 , дійсно була ОСОБА_16 і помилково записана ОСОБА_14 ;

- Копією архівної довідки про народження № Т-53/04-11 від 04.02.2022р., виданою Державним архівом Тернопільської області, відповідно до якої вбачається, що у документах архівного фонду відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в метричній книзі про народження за 1931-1934, 1936-1944 роки села Підгайці Шумського району є відомості, що ОСОБА_20 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , хрещена 01 жовтня 1933 року в с. Підгайці Шумського району Тернопільської області, батьки: ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

17. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Підгайці Шумського району Тернопільської області.

18. Своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №113/01-31 від 13.07.2022р. приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Хаблюк Т.В. відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки нею не підтверджено факту родинних відносин. Крім того зазначено, що спадкова справа після померлої заведена, спадщину позивачка прийняла, свідоцтво про право на спадщину за заповітом отримала, але житловий будинок не вказаний в заповіті.

ІV. Оцінка Суду.

19. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

21. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

22. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

23. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

24. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

25. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

26. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

27. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

28. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

29. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

30. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

31. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого та останнім членом була ОСОБА_2 , отже набула у власність вказаний вище житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому.

32. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

33. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

34. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

35. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

36. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

37. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

38. Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

39. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

40. Згідно зі ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Так, позивачка ОСОБА_1 відноситься до спадкоємців п`ятої черги, оскільки є племінницею спадкодавиці ОСОБА_2 і є такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦПК України, оскільки спадкодавиця на день смерті постійно проживала без реєстрації в будинку позивачки, яка доглядала за нею та здійснила поховання.

41. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, рідний брат спадкодавиці ОСОБА_2 - ОСОБА_12 , який є спадкоємцем другої черги, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Підгайці Шумського району Тернопільської області.

42. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

43. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

44. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок, як спадкове майно, після смерті тітки ОСОБА_2 .

45. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

46. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

47. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

48. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

49. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

50. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту, шляхом визнання за позивачкою права власності на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

51. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачкою права на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

52. Позивачкою при подачі позову було сплачено 992 грн. 40 коп. судового збору. Позивачка просить не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

З цих підстав,

Керуючись статтями 15, 16, 29, 328, 392, 1216, 1218, 1219, 1220, 1222, 1225, 1233, 1265, 1268, 1270, Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 5, 10-13, 76, 77, 81, 89, 141, 200, 206 Цивільного процесуального кодексу, ст.ст. 112, 120-126, 524, 525, 529, 548, 549, 563 ЦК Української РСР (1963 року) суд, -

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 до Шумської об`єднаної територіальної громади в особі Шумської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстроване місце проживання: с. Підгайці, Кременецького району, Тернопільської області, паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно, що складається із права власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

3.Не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 11 жовтня 2022 року.

Суддя: О. М. Катерняк