печерський районний суд міста києва
Справа № 185/7364/21-ц
04 жовтня 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань - Дибі І.Б.
учасники справи:
відповідач -Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про повернення коштів, -
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом.
В обґрунтування позову, ОСОБА_1 зазначав, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2018 року з нього на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 45 740,22 грн.
Суд видав виконавчий лист на суму цієї заборгованості.
У подальшому вказане судове рішення було скасовано судом.
Рішенням цього ж суду від 11 липня 2019 року було задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» та стягнуто із ОСОБА_1 45 740,22 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року зазначене судове рішення в частині стягнення відсотків за користування кредитом за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов в цій частині задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотки за користування кредитом в сумі 135,46 грн за період з 27 березня 2008 року по 01 квітня 2015 року. У задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 01 квітня 2015 року відмовлено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені та штрафів за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В частині стягнення загальної суми заборгованості рішення суду змінено, зазначено загальну суму заборгованості за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», як 18 191,07 грн замість 45 740,22 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Згідно з довідкою Відділу з питань відрахувань з пенсій Управління з питань виплати пенсій Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з нього за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року відповідно до постанов Павлоградського МВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від №62083896 з нього стягнуто 42358,56 грн. За період з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року відповідно до постанови від 27 травня 2020 року за виконавчим провадженням №62083896 з його пенсії стягнуто 6634,92 грн, а всього стягнуто 45790,87 грн.

09 грудня 2020 року відповідач повернув частково надмірно стягнуті кошти в сумі 1026,78 грн та 1184,86 грн, а всього - 2211,64 грн.

Отже сума надмірно стягнутих коштів складає 28770,77 грн.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь 28770,77 грн та витрати з оплати судового збору в сумі 908 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28 вересня 2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

08 грудня 2021 року представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи для підготовки відзиву на позовну заяву. В той же час, відзив до суду від відповідача не надійшов, в судове засідання представник відповідача не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Суд установив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 березня 2008 року АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 23 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 18 грудня 2017 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 45 740 грн.48 коп.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року позов АТ КБ "Приватбанк" задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року у розмірі 45 740,22 грн, з яких: 18 055,61 грн. - тіло кредиту, 12 591,40 грн - відсотки за користування кредитом, 12 676,95 грн - пеня, а також штрафи 250 грн - фіксована частина, 2 166,20 грн - процентна складова. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від жовтня 2020 року зазначене судове рішення в частині стягнення відсотків за користування кредитом за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов в цій частині задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" відсотки за користування кредитом в сумі 135,46 грн за період з 27 березня 2008 року по 01 квітня 2015 року. У задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 01 квітня 2015 року відмовлено. Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені та штрафів за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні в позові. В частині стягнення загальної суми заборгованості рішення суду змінено, зазначено загальну суму заборгованості за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», як 18 191,07 грн замість 45 740,22 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

09 грудня 2020 року відповідач повернув частково надмірно стягнуті кошти в сумі 1026,78 грн та 1184,86 грн, а всього - 2211,64 грн.

У поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 28770,77 грн.

Як підставу стягнення позивач зазначав зміну Дніпровським апеляційним судом від 08 жовтня 2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року в частині стягнення загальної суми заборгованості за кредитним договором б/н від 11 березня 2008 року із 45 740,22 грн на 18191,07 грн.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Відповідно до положень ст. 444 ЦПК України передбачається порядок здійснення повороту виконання рішення суду.

Відповідно до вказаної норми питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Звертаючись з вказаним позовом до суду позивач посилається на положення ст. 1212 ЦК України щодо повернення надмірно сплачених коштів за скасованим судовим рішенням.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У даному випадку заборгованість за кредитним договором була стягнута з позивача на підставі судового рішення, яке згодом було скасоване.

Поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення процесуального права.

За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.

Такий висновок узгоджується, з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц та висновком, що міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про повернення коштів, оскільки позивачем неправильно обраний спосіб захисту, не дотримані положення ст. 444 ЦПК України щодо можливості скористатись своїм правом на подання до суду заяви про поворот виконання судового рішення.

Керуючись ст. 444 ЦПК України, ст. 13, 15, 16, 1212 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про повернення коштів - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя О.Л.Бусик