ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м.Суми

Справа №585/1887/21

Номер провадження 22-ц/816/836/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Міністерство інфраструктури України, Акціонерне товариство «Укрпошта»,

третя особа Роменська міська рада Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2022 року, у складі судді Євлах О.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 01 червня 2022 року,

в с т а н о в и в :

06 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства інфраструктури України, АТ «Укрпошта», третя особа Роменська міська рада Сумської області, про визнання незаконною передачу Міністерством інфраструктури України до статутного капіталу АТ «Укрпошта» житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Міністерство інфраструктури України передати житловий будинок з вбудованим нежитловим приміщенням, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в комунальну власність Роменської міської ради Сумської області.

Свої вимоги мотивував тим, що за даними довідки Роменського вузла зв`язку Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» № 01-791 від 10 липня 2003 року будинок по АДРЕСА_1 стоїть на балансі Роменського вузла поштового зв`язку і належить до державної форми власності. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 липня 2003 року житловий будинок з вбудованим нежитловим приміщенням, розташований за адресою: АДРЕСА_1 є загальнодержавною власністю та належить Сумській дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Згідно з довідкою Роменського вузла зв`язку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноповерхового будинку) та займані ними приміщення в квартирі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 входить до складу сім`ї наймача, прописаний в квартирі з 12 серпня 1998 року, а тому має право на приватизацію житла на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Листом АТ «Укрпошта» № 11412-21 від 06 травня 2021 року повідомлено, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 передана Міністерством інфраструктури України у власність АТ «Укрпошта», як внесок до його статутного фонду. Будівля не належить до державної власності і норми Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не розповсюджується на майно, яке увійшло до статутного капіталу АТ «Укрпошта».

Позивач вважав, що передача Міністерством інфраструктури України до статутного капіталу АТ «Укрпошта» вказаного житлового будинку з вбудованими нежитловим приміщенням, суперечить чинному законодавству України, а саме: п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. п. 1.3 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого ПКМ від 06 листопада 995 року № 891, і є незаконною, порушує його права на приватизацію частини цього житлового будинку.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України, АТ «Укрпошта», третя особа: Роменська міська рада Сумської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про не надання ним доказів правомірності вселення в квартиру по АДРЕСА_1 та набуття права на приватизацію цього житла. Доказами правомірності його вселення та проживання у вказаній квартирі є: відмітка у паспорті органів внутрішніх справ; довідка про склад сім`ї наймача спірної квартири, де вказано дата його реєстрації 12 серпня 1998 року; клопотання про виготовлення інвентарної справи на будівлю відділення зв`язку та в ній квартири; заява Роменського вузлу зв`язку № 01/296 від 28 лютого 2003 року щодо призначення державної технічної комісії для прийняття рішення про готовність закінченого будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , дві квартири і відділення зв`язку.

Доводить, що він має право на приватизацію квартири у будинку АДРЕСА_1 відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки цей житловий будинок з вбудованим нежитловим приміщенням, належить до державного житлового фонду, знаходиться у повному господарському віданні Українського державного підприємства поштового зв`язку «УКРПОШТА», правонаступником якого є АТ «УКРПОШТА», та належить до об`єктів приватизації, які використовуються громадянами на умовах найму.

Вважає, що передача Міністерством інфраструктури України до статутного капіталу АТ «УКРПОШТА» житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 суперечить вимогам п. 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. п. 1-3 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ, організацій, затвердженого постановою КМ України від 06 листопада 1995 року № 891, та порушує його право на приватизацію частини вказаного житлового будинку.

У відзивах на апеляційну скаргу АТ «Укрпошта» та Міністерство інфраструктури України просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

АТ «Укрпошта» вказує, що спірний будинок переданий Міністерством інфраструктури України у власність АТ «Укрпошта» як внесок до його статутного капіталу, отже АТ «Укрпошта» набуло права приватної власності на об`єкт нерухомого майна відповідно до норм чинного законодавства України, будинок не належить до державної власності і норми Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не розповсюджуються на майно, яке увійшло до статутного капіталу АТ «Укрпошта».

Міністерство інфраструктури України зазначає, що передаючи спірну будівлю до статутного капіталу АТ «Укрпошта» діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважає, що оспорюваний акт індивідуальної дії стосується прав, свобод та обов`язків АТ «Укрпошта», а тому не може порушувати права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який підтримав скаргу, представника відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» - адвоката Коротенко М.М., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з довідки УППЗ «УКРПОШТА» № 01-791 від 10 липня 2003 року, що будинок по АДРЕСА_1 стоїть на балансі Роменського вузла поштового зв`язку і належить до державної форми власності (т.1, а.с. 75).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 липня 2003 року, витягу про реєстрацію права власності, будинок по АДРЕСА_1 на праві загальнодержавної власності належить Сумській дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «УКРПОШТА» (т. 1, а.с. 76-77, 148-149).

Згідно з довідкою про склад сім`ї у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_3 квартиронаймач, ОСОБА_1 онук та ОСОБА_4 онука (т.1, а.с. 78).

Листом № 11412-21 від 06 травня 2021 року АТ «УКРПОШТА» повідомило ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що питання приватизації будівлі, її частини по АДРЕСА_1 , суперечить нормам чинного законодавства (т.1, а.с. 79).

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «УКРПОШТА» є акціонерним товариством з ідентифікаційним кодом юридичної особи 21560045, з місцезнаходженням юридичної особи: м. Київ, вул. Хрещатик, 22, 01001, з розміром статутного капіталу ,00 грн, засновник держава Україна і особі Міністерства інфраструктури України (т.1, а.с. 81-85).

Згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 277434, земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для зв`язку, відповідно до рішення Роменської міської ради від 30 березня 2009 року видано Українському державному підприємству поштового зв`язку «УКРПОШТА» (т.1, а.с. 150-151).

Статут Акціонерного товариства «УКРПОШТА» затверджений наказом Міністерства інфраструктури України 22 травня 2021 року № 333 (т.1, а.с. 152-163).

Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено ідентифікаційний код юридичної особи 21560045. Місце знаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 22, 01001 (т. 1, а.с. 164).

Наказом Міністерства інфраструктури України № 240 від 05 липня 2017 року затверджено Акт передавання майна до статутного капіталу ПАТ «УКРПОШТА», що є правонаступником Українського державного підприємства поштового зв`язку «УКРПОШТА». За цим Актом з 01 березня 2017 року Міністерство інфраструктури України передало, а ПАТ «Укрпошта» прийняло об`єкти майна згідно з переліками. Загальна вартість майна, переданого як внесок до статутного фонду ПАТ «УКРПОШТА» складає гривень (т. 1, а.с. 180-182).

Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_8 пояснив суду, що у 2003 році працював начальником Роменського вузла поштового зв`язку Сумської дирекції УДП «УКРПОШТА». У довідці про склад сім`ї підпис не його, а замісника ОСОБА_9 , яка мала право підпису у випадку його відсутності. Заступник по технічним питанням ОСОБА_10 відповідав за оформлення документів на приміщення, які перебували на балансі Роменського вузла зв`язку.

Свідок ОСОБА_9 повідомила суду, що працює територіальним менеджером Сумської Дирекції ДУ «УКРПОШТА», була заступником керівника вузла поштового зв`язку і на період відпустки керівника виконувала його повноваження. Довідку готувала бухгалтерія, вона лише підписала. Стосовно передачі житлових приміщень, які належали «УКРПОШТА», вказала, що видавали приміщення працівникам «УКРПОШТИ». Вона відношення до приватизації не має, у якому документі відображався облік зареєстрованих у житлових приміщеннях осіб та підстави їх вселення, не знає.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що працює електромеханіком «УКРПОШТА», а з серпня 2008 року по 2015 рік працював заступником з технічних питань «УКРПОШТА». Коли прийшов на роботу, то ця будівля була вже на балансі «УКРПОШТА», виготовляв на неї технічну документацію. Позивач звертався з приводу приватизації цієї будівлі в Сумське відділення, бо ці питання вирішували обласні відділення. Яким чином позивач вселився в це приміщення, він не знає, документів на вселення не бачив. Коли прийшов працювати, то листоноші, якій виділяли приміщення, в живих уже не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що інтерес позивача не може бути захищений шляхом визнання незаконною передачі Міністерством інфраструктури України до статутного капіталу АТ «УКРПОШТА» житлового будинку з вбудованим нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 . Крім того, на момент передачі цього приміщення у власність АТ «УКРПОШТА», квартиронаймач ОСОБА_3 , якій виділялось це приміщення, вже померла, а її онуком позивачем у справі, не надано доказів правомірності вселення в квартиру та набуття права на приватизацію цього житла.

Не вбачав суд підстав і для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Міністерства інфраструктури України передати житловий будинок з вбудованим нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 до комунальної власності, так як за ОСОБА_1 не доведено права на приватизацію цього житла, у нього відсутнє право ініціювати передачу державного майна у комунальну власність та відсутня згода органу місцевого самоврядування на таку передачу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Статтею ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним; примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості; примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Частиною 4 ст. 14 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло; держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Із викладеного вбачається, що право на житло може бути реалізоване у спосіб будівництва житла, придбання його у власність або взяття в оренду, а громадянами, які потребують соціального захисту, - у спосіб отримання соціального житла від держави або органів місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Одним із способів реалізації права на житло (підставою набуття права власності на житло) є його приватизація.

Відповідно до абзацу 2 преамбули Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Частиною 9 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад.

Відповідно до п. 5.3 та п. 5.4 Статуту, АТ «Укрпошта» володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Товариства та цього Статут. Товариство несе ризик випадкового знищення або пошкодження майна, що є його власністю. Усе нерухоме та інше майно, передане до статутного капіталу Товариства або набуте Товариством на законних підставах є його власністю (т. 1, а.с. 156).

Діючи на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», наказу Фонду державного майна України від 12 січня 2017 року № 17 «Про затвердження Порядку підтвердження державними органами приватизації факту передачі державного майна до статутного капіталу господарських товариств, утворених в процесі приватизації (корпоратизації)», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07 лютого 2017 року, наказом Міністерства інфраструктури України від 05 липня 2017 року № 240 затверджено Акт передавання майна до статутного капіталу ПАТ «УКРПОШТА» (т. 1, а.с. 180).

Згідно з Додатком 33 до зазначеного Акту, будівлю за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Дудіна, 36 включено до статутного капіталу ПАТ «Укрпошта» (т. 1, а.с. 182).

При ухваленні судового рішення суд першої інстанції врахував вказані норми законів, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем правомірності його вселення у спірне житлове приміщення та виникнення у нього права на приватизацію цього житла.

Так, ОСОБА_1 не довів свого вселення у квартиру за згодою квартиронаймача та виникнення у нього передбачених ст. 64 ЖК України прав і обов`язків членів сім`ї наймача.

Надана позивачем довідка про склад сім`ї наймача квартири за адресою: АДРЕСА_2 не містить дати видачі, тому не може бути підтвердженням правомірності його вселення (т.1, а.с. 78).

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01 листопада 1996 року, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 права ініціювати передачу Міністерством інфраструктури України державного майна у комунальну власність Роменської міської ради Сумської області. Акт передавання майна до статутного капіталу ПАТ «УКРПОШТА», затверджений наказом Міністерства інфраструктури України від 05 липня 2017 року № 240, є актом індивідуальної дії, стосується прав та обов`язків АТ «УКРПОШТА» і не порушує права, свободи та інтереси позивача.

Спірний будинок переданий Міністерством інфраструктури України у власність АТ «Укрпошта» як внесок до його статутного капіталу, отже АТ «Укрпошта» набуло права приватної власності на об`єкт нерухомого майна відповідно до норм чинного законодавства України. Тому спірне нерухоме майно не належить до державної власності і норми Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна на нього не розповсюджуються.

Враховуючи викладене, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина