РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника відповідача Довбенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника Шкапенка О.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 26 липня 2016 року у розмірі 49 281 грн. 05 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит на картковий рахунок, однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 25 серпня 2021 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 49 281 грн. 05 коп., з яких: 36 756 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом; 12 524 грн. 96 коп. заборгованість за відсотками. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяте на себе зобов`язання, однак відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. При цьому представник позивача ОСОБА_2 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки 14 вересня 2020 року з платіжною карткою, оформленою в АТ «Акцент Банк» від 26 липня 2016 року, відбулися шахрайські дії, невідомі особи заволоділи особистими коштами відповідача, а також кредитними коштами з картки у розмірі 35 700 грн. 00 коп.

Так, 12 вересня 2020 року до відповідача надійшов телефонний дзвінок від невідомої особи, яка представилась працівником охорони АТ «Акцент-Банк», та повідомила про те, що банківська картка № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , заблокована та для того, щоб її розблокувати необхідно продиктувати їм код, який було надіслано їй на мобільний телефон в смс повідомленні о 14 годині 34 хв. 12 вересня 2020 року, на що вона погодилася. Після цього, до відповідача ще декілька разів телефонували та просили сказати коди, які знову приходили в повідомленнях на її мобільний телефон, однак вона говорила, що сама піде до АТ «Акцент-Банк» та вирішить це питання. 14 вересня 2020 року відповідач звернулася до відділення АТ «Акцент-Банк», що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Сагайдачного, 8, де їй повідомили про те, що необхідно змінити банківську картку, на що вона погодилася. Грошові кошти залишилися на рахунку. Приблизно через дві години до відповідача зателефонували та повідомили про те, що знову проблеми з карткою і тому їй необхідно звернутися до відділення банку. Відповідач знову пішла до відділення, яке знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Сагайдачного, 8. Працівниця банку повідомила, що знову необхідно змінити картку, оскільки так показує система, на що остання погодилася. Після цього до відповідача знову зателефонували і представилися працівником охорони АТ «Акцент-Банк» та повідомили, що необхідно з`явитися до відділення банку. До слухавки підійшла працівниця банку та після розмови повідомила, що це були шахраї. Через декілька хвилин, під час того як міняли картку, на очах у працівниці банку з карткового рахунку було знято грошові кошти у сумі 35 776 грн. 00 коп. Працівниця банку одразу подала заявку до банківської безпеки. Також, відповідач зателефонувала на гарячу лінію АТ «Акцент-Банк» та повідомила про те, що сталось, після чого було подано ще одну заявку до банківської безпеки. Станом на сьогоднішній день кредитна карта відповідача заблокована, доступу на користування немає.

По даному факту 15 вересня 2020 року відповідач звернулася до Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Дані про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №0000939. На даний час ведеться досудове слідство, про що неодноразово повідомляли АТ «Акцент-Банк».

До позовної заяви не були надані виписки з банку, які підтверджують заборгованість по кредиту. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Також, в банку існують умови та правила надання банківських послуг, однак ні при укладанні договору з банком, ні при поданні позову до суду банк не надає в повному обсязі вищезазначені умови. Відповідач не погоджувала і не підписувала умови та правила надання банківських послуг, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитом.

Окрім того, позивач посилається на начебто направлені відповідачу претензії та повідомлення про припинення дії договору, однак жодних повідомлень чи претензій вона не отримувала.

Звертає увагу суду на те, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, зокрема, позивачем не зазначено: 1) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 2) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 3) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Матеріали справи не містять доказів (поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості.

22 жовтня 2021 року відповідач подала клопотання про зупинення провадження у справі, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2021 року, постановленої не виходячи до нарадчої кімнати, залишено без задоволення.

26 листопада 2021 року відповідач подала клопотання про зупинення провадження у справі, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2021 року, постановленої не виходячи до нарадчої кімнати, залишено без задоволення.

04 січня 2022 року відповідач подала відзив на позовну заяву, який ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2022 року, постановленої не виходячи до нарадчої кімнати, не прийнятий, оскільки поданий відповідачем поза встановленим судом строком без поважних причин.

14 лютого 2022 року відповідач подала клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2022 року, постановленої не виходячи до нарадчої кімнати, залишено без задоволення і вказані докази не взяті до уваги судом, оскільки відповідачем та її представником ОСОБА_3 відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України не підтверджено надсилання (надання) їх копій позивачу.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 липня 2016 року ОСОБА_1 заповнила та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (надалі Анкета-заява), отримавши кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Тип картки, яку бажає оформити ОСОБА_1 , після ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, бажаний кредитний ліміт у Анкеті-заяві не зазначений.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами.

Згідно з наданим позивачем розрахунком та випискою по рахунку відповідача, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25 серпня 2021 року становить 49 281 грн. 05 коп., з яких: 36 756 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом; 12 524 грн. 96 коп. заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Запропоновані АТ «АКЦЕНТ-БАНК» умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена.

Аналіз положень ст.ст.549, 551, 1048, 1049, 1050, 1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка може встановлюватись законом та договором.

У Анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 26 липня 2016 року процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, крім розрахунку заборгованості за договором станом на 25 серпня 2021 року, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, за відсутності у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Отже, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами, наданий до позовної заяви, не може розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 26 липня 2016 року шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства (встановлені законом), зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача наведеної у позовній заяві та розрахунку заборгованості станом на 25 серпня 2021 нарахованої заборгованості по відсоткам в сумі 12 524 грн. 96 коп., в розмірі відсоткової ставки визначеної з урахуванням Умов та правил надання банківських послуг з тарифами, які сторони в письмовому вигляді не обумовлювали.

Разом з тим, беручи до уваги Анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між ОСОБА_1 та АТ «АКЦЕНТ-БАНК» укладено договір позики, за узгодженими умовами якого АТ «АКЦЕНТ-БАНК» передав у власність ОСОБА_1 грошові кошти, а остання зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами кредитний договір від 26 липня 2016 року у вигляді підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у Анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, що свідчить про порушення прав позивача, відтак суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 36 756 грн. 09 коп.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що 14 вересня 2020 року з платіжною карткою, оформленою в АТ «Акцент Банк» від 26 липня 2016 року, відбулися шахрайські дії, невідомі особи заволоділи особистими коштами відповідача, а також кредитними коштами з картки у розмірі 35 700 грн. 00 коп. на очах у працівника банку і працівник банку відразу подала заявку до банківської безпеки, а відповідач зателефонувала на гарячу лінію АТ «Акцент-Банк» та повідомила про те, що сталось, після чого було подано ще одну заявку до банківської безпеки і по даному факту 15 вересня 2020 року відповідач звернулася до Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а тому немає підстав для стягнення з відповідача заборгованості, на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно із пунктом 14.16 статті 14 вказаного Закону, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав.

Як слідує з матеріалів справи, 15 вересня 2020 року відповідач звернулася до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області із заявою про те, що 14 вересня 2020 року невідомі особи, шляхом обману, дізналися особисті дані її картки, емітованої «А-Банк», за № НОМЕР_1 , та використовуючи їх, зняли з картки грошові кошти в розмірі 35 700 грн. 15 вересня 2020 року за заявою відповідача були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000939.

Відтак, діючи усупереч наведеним положенням матеріального права відповідач не повідомила негайно позивача про платіжні операції, які вона не виконувала, а протилежного суду жодними доказами не доведено, тому позивач не несе відповідальності за збитки від вказаних операцій. Сам по собі факт порушення кримінального провадження без наявності обвинувального вироку не доводить вчинення кримінального правопорушення. Відтак підстави для звільнення відповідача від обов`язку погасити наданий кредит відсутні.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є правильним, суд до уваги не приймає, оскільки визначаючи розмір боргу, суд виходив з розрахунку, який надано позивачем та підтверджений випискою з особового рахунку відповідача, яка є первинним документом, оформленим відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 про те, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, на увагу не заслуговують, оскільки як слідує з позовної заяви на виконання приписів п.6, 9, 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України, в ній зазначені: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 693 грн. 07 коп. (36 756 грн. 09 коп. х 2 270 грн. 00 коп./49 281 грн. 05 коп.).

Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 26 липня 2016 року у розмірі 36 756 (тридцять шість тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 09 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судові витрати у розмірі 1 693 (одна тисяча шістсот дев`яносто три) гривні 07 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», місцезнаходження: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2022 року.

Суддя О.О. Першко