Справа № 204/4395/22
Провадження № 2/204/1702/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її корить заборгованість по аліментам на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 97 669,03 грн., а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2019 року по травень 2022 року у розмірі 97 669,03 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що з 08 серпня 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року по справі № 204/7606/19. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. З відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 29 жовтня 2019 року і до повноліття. Отримавши копію судового наказу № 204/7605/19 від 06 серпня 2020 року вона звернулася до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де було відкрито виконавче провадження № 62830852. Проте, відповідач, ігноруючи рішення суду, наявність виконавчого провадження та обов`язки по утриманню дитини, не виплачує аліменти на утримання сина. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання сина. Отже, у відповідача мається заборгованість по аліментам з жовтня 2019 року по травень 2022 року. Згідно до довідки про розрахунок заборгованості станом на 31 травня 2022 року відповідачем не сплачені аліменти на утримання дитини у розмірі 97 669,03 грн. Відповідач не утримує сина, як того вимагає закон, систематично щомісячно не надає кошти на утримання дитини. Загальна сума пені за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 422 975,46 грн. При цьому, у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості по аліментам позивач вважає, що у відповідності до статті 196 СК України має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 97 6969,03 грн., що дорівнює 100 відсоткам заборгованості по аліментам, оскільки сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. У добровільному порядку відповідач не бажає виплатити заборгованість по аліментам на утримання дитини, хоча має матеріальну можливість це зробити. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 28 лютого 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 205 (а.с. 4).

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року по справі № 204/7605/19 з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, на користь матері ОСОБА_1 , починаючи з 29 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ було видано стягувачеві 06 серпня 2020 року.

На підставі вищевказаного судового наказу постановою старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Твердохліб Н.П. від 20 серпня 2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 62830852 (а.с. 15-16).

Відповідач ОСОБА_2 за судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/7605/19 аліменти на утримання дитини не сплачував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментам.

З Розрахунку заборгованості згідно судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/7605/19, складеного старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Твердохліб Н. вбачається, що станом на 31 травня 2022 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 97 669,03 грн. (а.с. 17).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по аліментам у розмірі 97 669,03 грн. суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана.

Згідно положень ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

При цьому, вимоги статті 194 СК України до правовідносин, які склалися між сторонами, після звернення позивача до виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового наказу та відкриття 20 серпня 2020 року виконавчого провадження ВП № 62830852, не застосовуються, оскільки заборгованість за аліментами була нарахована після відкриття виконавчого провадження і повторному стягненню така заборгованість не підлягає.

Тому правових підстав для застосування статті 194 СК України і додаткового стягнення з відповідача заборгованості за аліментами, що виникла під час примусового виконання рішення суду, не має.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 204/8019/16-ц.

Порядок стягнення аліментів на виконання виконавчого документу передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». З аналізу положень частини 8 цієї статті слід дійти висновку, що суд вирішує питання заборгованості зі сплати аліментів лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Такі висновки суду узгоджуються також з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Також слід зазначити, що у випадку ухвалення рішення про стягнення заборгованості за аліментами (які вже стягуються щомісячно згідно рішення суду), це може призвести до подвійної відповідальності боржника, оскільки з боржника у такому випадку буде стягнута грошова сума у вигляді заборгованості (яка виникла внаслідок несвоєчасної оплати ним аліментів), і безпосередньо самі аліменти, які він зобов`язаний сплачувати на підставі вже існуючого рішення суду.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості по аліментам у розмірі 97 669,03 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 97 669,03 грн. суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Прострочення сплати аліментів сталося з вини відповідача, який будучі обізнаним про рішення суду, згідно якого з останнього було стягнуто аліменти на утримання дитини, належним чином та своєчасно не виконує його, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментам, розмір якої як вже було зазначено вище, станом на 31 травня 2022 року становить 97 669,03 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і тому при розгляду спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, розмір неустойки (пені) та кількість днів прострочення розраховується судом з 01 листопада 2019 року, тобто з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, та по 31 травня 2022 року, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог.

За розрахунками позивача, наведеними у позовній заяві, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, становить 422 975,46 грн.

Разом з цим, з урахуванням норм частини першої статті 196 СК України про те, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), однак у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів у розмірі, який дорівнює заборгованості відповідача за аліментами, а саме у розмірі 97 669,03 грн.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 97 669,03 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволені на суму 97 669,03 грн., а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру. Крім того, оскільки у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами позивачу відмовлено, то судові витрати по справі в цій частині підлягають віднесенню на рахунок держави.

На підставі ст. 7, 8, 180, 187, 194, 195, 196 СК України, ст.ст. 15, 549 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 97 669,03 грн. (дев`яносто сім тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень, 03 копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок) на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез