Справа № 510/1036/22
Провадження № 2/510/999/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.22 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, відзиву на позов не надала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_3 із ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія домової книги ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1964р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія звіту експерта про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 03.12.2021р.; копія акту депутата Ренійської міської ради від 09.12.2021р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2022р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 12.08.2022р.; копія заяви ОСОБА_1 від 19.05.2021р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копія довідки виконкому Ренійської міськради від 18.05.2021р. про реєстрацію за місцем мешкання ОСОБА_7 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.05.2021р. (заповіти, спадкові договори не складалися); копія Витягу від 19.05.2021р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 ); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.08.2022р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.08.2022р. (після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.08.2022р. (після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що: позивачка у справі являється онукою ОСОБА_6 , донькою ОСОБА_5 та племінницею ОСОБА_7 ; відповідачка є донькою позивачки.

За життя ОСОБА_6 (дідусю позивачки) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.1964р. №223 належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_6 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно. На день смерті ОСОБА_6 разом із ним рахувались зареєстрованими та мешкали його діти син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_7 . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини син померлого ОСОБА_5 із заявою до нотаріальної контори не звернувся, проте він прийняв спадщину на житловий будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, поніс витрати на поховання, виконав поминальні обряди. Таким чином, ОСОБА_5 став належати на праві власності спадковий житловий будинок. ОСОБА_7 на спадщину після смерті батька не претендувала, не заперечувала щодо того, що спадщину прийняв її брат ОСОБА_5 .

На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно (весь житловий будинок). На день смерті разом із ОСОБА_5 була зареєстрована та мешкала його рідна сестра ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину на майно брата за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у подальшому володіла ним, але не оформила прийняття спадщини належним чином, не переоформила майно на своє ім`я.

На випадок смерті ОСОБА_7 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно ( житловий будинок).

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 її племінниця ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини за законом. Про це свідчить подана нею 19.05.2021р. нотаріусу заява про прийняття спадщини. Крім того, згідно Витягу від 19.05.2021р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі датою заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_7 є ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, племінниця померлої ОСОБА_1 прийняла спадщину у вигляді житлового будинку в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

ОСОБА_2 за прийняттям спадщини до нотаріуса із заявою не зверталась, у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 11.07.2022р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із тим, що на час смерті її батька, тітки житловий будинок не був зареєстрований у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, після їхньої смерті отримати свідоцтво про право власності на спадковий будинок неможливо.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті батька, тітки це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом після смерті своєї тітки в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець помер у 2003р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_6 за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, син померлого ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_5 не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_5 прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця першої черги, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.).

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_5 його рідна сестра ОСОБА_7 прийняла спадщину на майно брата в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_7 позивачка у справі у передбачений законом строк для прийняття спадщини звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті тітки (яка в свою чергу прийняла спадщину за законом після смерті свого брата) у неї були відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст.1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями (загальною площею приміщень 53,9 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м.), розташований по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 (рахується зареєстрованим на ім`я ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК