У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2022 Справа №607/3711/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняк В.М., за участю секретаря судового засідання Юхимчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за скаргою ОСОБА_1 - боржник у виконавчому провадженні, поданої через свого представника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , оскаржувана особа Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 - боржник у виконавчому провадженні звернувся зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), стягувач - ОСОБА_3 , просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо скасування заходів примусового виконання, застосованих при примусовому виконанні АСВП 50257877, не в повному обсязі, зокрема не зняття арешту з рухомого майна та зобов`язати державного виконавця Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якого на виконані перебуває ВП №50257877, зняти арешт та припинити заборону на його відчуження з рухомого майна - транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , що належить Боржнику ОСОБА_1 .

Скарга мотивована тим, що на виконанні Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавчий лист №607/3711/15-ц, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 17.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3/8 частин усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття. Постановою від 30.04.2021 державного виконавця Бойко Дмитра Олександровича накладений арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, зокрема на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою від 30.04.2021 державного виконавця Волянюк Т.І. скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні АСВП 50257877, оскільки станом на 01.06.2022 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі. Також виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Відсутність заборгованості також підтверджується розрахунком державного виконавця станом на 18.08.2022 згідно АСВП 50257877. Однак, арешт з транспортного засобу марки не знято. Скаржник звертався до відділу ДВС, однак, з відповіді державного виконавця від 18.08.2022 №12372 вбачається, що підставою для зняття арешту з майна може бути заробітна плата боржника чи інші доходи, що може забезпечити виконання рішення без звернення стягнення на майно. Накладення ж арешту на земельну ділянку, що належить Боржнику, не можливо без звернення стягнення на майно в разі заборгованості.

Від оскаржуваної особи надійшов відзив на скаргу, в якій заступник начальника Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) просить відмовити в її задоволенні. Посилається на те, що на примусовому виконанні у Збаразькому відділі державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 50257877 з примусового виконання виконавчого листа № 607/3711/15-ц виданого 17.02.2016 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. 28.04.2021 року державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, оскільки згідно розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2021 становила 47273,46 грн., що перевищує суми відповідних платежів за три місяці. Державним виконавцем Тернопільського РВДВС Південно-Західною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було встановлено, що боржник є власником земельних ділянок, які знаходяться в оренді та 30.04.2021 винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, та направлено до ТзОВ «АГРОРОМАНІВКА» та ТзОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ТЕРНОПІЛЬ» на виконання. Проте відрахування коштів із доходу боржника отриманих у ТзОВ «АГРОРОМАНІВКА» та ТзОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ТЕРНОПІЛЬ», а також перерахування їх на депозитний рахунок відділу, за період з 30.04.2021 не відбувалось. 30.04.2021 року з метою забезпечення виконання рішення, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відомості про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 41777788 та Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 28818397. 14.05.2021 року боржником було надано па адресу відділу копії квитанції про сплату аліментів стягувачу: 13.10.2020 у розмірі - 7000,00 грн., 30.04.2021 -4999,00 грн., 04.05.2021 -27001,00 гри, а 24.05.2021 року ОСОБА_1 надав Тернопільському РВДВС копії квитанцій про сплату аліментів стягувачу, 04.05.2021 у розмірі 27001,00 грн. 14.06.2021 року державним виконавцем скасовано заходи примусового виконання, у зв`язку з відсутністю заборгованості зі сплати аліментів. 06 серпня 2021 року виконавче провадження № 50257877 було передано до Збаразького ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно розрахунку державного виконавця Тернопільського РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на 01.07.2021 переплата зі сплати аліментів становила - 2790.78 грн. 01.02.2022 року державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, оскільки згідно розрахунку заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2022 становила 23601,56 грн., що перевищує суми відповідних платежів за три місяці. В червні 2022 боржником, на депозитний рахунок відділу сплачено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 37770,24 грн. 14.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про скасування заходів примусового виконання, якою виключено боржника з Єдиного реєстру боржників. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.08.2022 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 50257877 - відсутня. Крім цього, станом на 29.09.2022 згідно відповіді з ДФС України боржник не володіє рахунками відкритими в банківських установах, а також не є особою що отримує будь який дохід від трудових відносин, крім доходу від паю (повідомлення ДФС від 29.09.2022). Вважає, що відсутні підстави для зняття арешту з майна у зв`язку із тим, що сама по собі сплата заявником аліментів після того, як він неодноразово допускав наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні пункту 7 частини четвертої етапі 59 Закону № 1404-VIII. Боржником неодноразово допускається заборгованість зі сплати аліментів, сукупність платежів, яких перевищує суму сукупних платежів за 3 місяці, боржник не отримує жодних доходів, крім паю (заробітної плати, пенсії тощо), не має рахунків в банківських установах, доказів наявності в нього щомісячного доходу, грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів ним, державному виконавцеві надано не було. Вважає, що доводи скаржника про те, що відсутність заборгованості за рішенням про стягнення аліментів свідчить про неможливість забезпечення виконання шляхом звернення стягнення на майно, тому виконання рішення забезпечується в інший спосіб, а саме шляхом звернення стягнення на дохід з паю є необґрунтованими, оскільки наявні у матеріалах виконавчого провадження копії виписок надходження коштів до відділу та копії квитанцій про сплату аліментів напряму стягувачу, свідчать тільки про сплату аліментів самостійно боржником, а не перерахуванням стягнутих з доходу від паю.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2022 року скаргу прийнято до свого провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи

Розглянувши скаргу, судом встановлено такі обставини.

На примусовому виконанні у Збаразькому відділі державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 50257877 з примусового виконання виконавчого листа № 607/3711/15-ц виданого 17.02.2016 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 , аліментів па утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 3/8 частин усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття.

28.04.2021 року державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, оскільки згідно розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.05.2021 становила 47273,46 грн., що перевищує суми відповідних платежів за три місяці.

Державним виконавцем Тернопільського РВДВС Південно-Західною міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було встановлено, що боржник є власником земельних ділянок, які знаходяться в оренді та 30.04.2021 винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, та направлено до ТзОВ «АГРОРОМАНІВКА» та ТзОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ТЕРНОПІЛЬ» на виконання. Відрахування коштів із доходу боржника отриманих у ТзОВ «АГРОРОМАНІВКА» та ТзОВ «МРІЯ ФАРМІНГ ТЕРНОПІЛЬ», а також перерахування їх на депозитний рахунок відділу, за період з 30.04.2021 не відбувалось.

30.04.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та внесено відомості про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 41777788 та Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 28818397.

14.05.2021 року боржником було надано па адресу відділу копії квитанції про сплату аліментів стягувачу: 13.10.2020 у розмірі - 7000,00 грн., 30.04.2021 -4999,00 грн., 04.05.2021 -27001,00 грн, а 24.05.2021 року ОСОБА_1 надав Тернопільському РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) копії квитанцій про сплату аліментів стягувачу, 04.05.2021 у розмірі 27001,00 грн.

14.06.2021 року державним виконавцем скасовано заходи примусового виконання, у зв`язку з відсутністю заборгованості зі сплати аліментів.

06 серпня 2021 року виконавче провадження № 50257877 було передано до Збаразького ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) -. Згідно розрахунку державного виконавця Тернопільського РВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на 01.07.2021 переплата зі сплати аліментів становила - 2790.78 грн.

01.02.2022 року державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, оскільки згідно розрахунку заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2022 становила 23601,56 грн., що перевищує суми відповідних платежів за три місяці. В червні 2022 боржником, на депозитний рахунок відділу сплачено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі - 37770,24 грн.

14.06.2021 року державним виконавцем винесено постанову про скасування заходів примусового виконання, якою виключено боржника з Єдиного реєстру боржників. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.08.2022 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 50257877 - відсутня.

Згідно відповіді з ДФС України станом на 29.09.2022 боржник не володіє рахунками відкритими в банківських установах, а також не є особою що отримує будь який дохід від трудових відносин, крім доходу від паю.

Скаржник є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN PASSAT В08106СВ, VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

Крім того, згідно договору від 24 лютого 2017 року ОСОБА_1 передав в користування товариству з обмеженою відповідальністю «Агророманівка» земельну ділянку 1,4317 га строком до 21 червня 2027 року, плата за користування 2073,51 грн, або, за згодою сторін, 1200 кілограм зерна.

Відповіддю Збаразького відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області від 18.08.2022 року, представника заявника повідомлено, що відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 .

Суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) посилався на відсутність заборгованості зі сплати аліментів і вказував на наявність підстав для зняття арешту з належного йому майна.

Частиною другою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до статті 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Пунктом 7 частинами четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 490/6309/16 та у сраві № 646/7134/19 від 20 грудня 2021 року зроблено висновок про те, що за змістом пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» таке забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

Судом встанволено, що державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з указаною скаргою у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів перед стягувачем, що підтверджується відповідним розрахунком, складеним державним виконавцем.

Разом з цим скаржник не надав суду доказів того, що подальше виконання рішення суду може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Виходячи з принципу та презумпції обов`язковості для виконання судових рішень, що набрали законної сили (частина перша статті 18 ЦПК України), саме на боржнику лежить тягар доведеності того, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Сама по собі сплата певний період заявником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». (постанова ВС від 23 вересня 2022 року у справі № 554/1119/21).

Отже, зважаючи на те, що скаржник не володіє рахунками відкритими в банківських установах, а також не є особою що отримує будь який дохід від трудових відносин, доказів наявності в нього щомісячного доходу, грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів ним, державному виконавцеві надано не було, він неодноразово допускав наявність заборгованості, що дає підстави вважати про можливість виникнення заборгованості в майбутньому, а тому, державний виконавець вірно виходив з того, що відсутні підстави для зняття арешту з майна, передбачені пунктом 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутні підстави вважати, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Доводи скаржника про наявність в нього паю та орендної плати, суд відхиляє, оскільки розмір орендної плати є недостатнім, здійснюється раз в рік, та може оплачуватися в майновій формі. Також, під час примусового виконання заборгованість не погашалася шляхом перерахуванням коштів стягнутих з доходу від паю.

Отже, суд доходить висновку, що заявником не доведено підстав для зняття арешту, визначених у вичерпному переліку частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», а не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника ОСОБА_7 , накладеного постановою від 30.04.2021 року не свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому в задоволенін скраги слід відмовити.

Керуючись статтями 450-452, 260 261, 353 355, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 - боржника у виконавчому провадженні, поданої через свого представника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , оскаржувана особа Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк