Справа № 523/1381/19
Провадження №2-п/523/25/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони правонаступником, поновлення строку та перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року, по цивільній справі № 523/1381/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И В :

17.06.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду із заявою по справі № 523/1381/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними, якою просить: залучити до участі у справі правонаступника відповідача АТ "ОТП Банк" - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 27.08.2020 року, поновити строк на подання заяви.

В обгрунтування поданої заяви ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" зазначило, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року: задоволено позов ОСОБА_1 ; визнано недійсним кредитний договір № ML 501/015/2006, укладений 15.02.2006 року між ОСОБА_1 та акціонерним комерційним банком «Райффайзен Банк Україна»; визнано недійсним іпотечний договір № PML 501/015/2006, укладений 15.02.2006 року. Згідно п. 1.1.1, 1.1.2 Договору відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року, Акціонерне товариство «ОТП БАНК» (первісний кредитор) відступило у повному обсязі, а товариство з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (новий кредитор) набуло право вимоги у повному обсязі, за: кредитним договором, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 № ML 501/015/2006 від 15.02.2006 року; договором іпотеки, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 № PML 501/015/2006 від 15.02.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за №281. Наведені обставини зазначені ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" в якості підстав для заміни сторони правонаступником по справі №523/1381/19. Про заочне рішення суду від 27.08.2020 року ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" дізналось 03.06.2021 року, тому просило поновити строк для перегляду заочного рішення суду. В якості підстав для перегляду зазначило наступне: товариство не було залучено судом до участі у справі в якості належного відповідача, тому не було повідомлено про розгляд справи належним чином; не будучи стороною провадження, товариство не мало змоги ознайомитись із матеріалами справи, а тому і не може навести суттєвих доказів для перегляду заочного рішення суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2021 року прийнято заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до провадження, призначено по справі судове засідання.

Судові засідання неодноразово відкладались з причини неявки сторін та відсутності доказів їх належного повідомлення, а також за заявами сторін про відкладення розгляду справи, з метою мирного врегулювання спору.

Представник заявника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на електронну адресу як представника, так і ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Заявою представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просив розглянути справу за його відсутності.

АТ «ОТП Банк» не забезпечило явку свого представника до судового засідання, було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу Банка, причин не явки у судове засідання не повідомило, клопотань про відкладення розгляду справи не подавало.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Верхола І.О. у судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу у його відсутність, відмовивши у перегляді заочного рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 286 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяви від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Верхоли І.О. та представника заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Міньковської А.В. про розгляд справи у їх відсутність, вимоги ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 287 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про заміну сторони правонаступником та перегляд заочного рішення суду без участі сторін, на підставі наявних матеріалів справи.

Судом не здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони правонаступником, поновлення строку та перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року, по цивільній справі №523/1381/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року: задоволено позов ОСОБА_1 ; визнано недійсним кредитний договір №ML 501/015/2006, укладений 15.02.2006 року між ОСОБА_1 та акціонерним комерційним банком «Райффайзен Банк Україна»; визнано недійсним іпотечний договір № PML 501/015/2006, укладений 15.02.2006 року.

Згідно п. 1.1.1, 1.1.2 Договору відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року, Акціонерне товариство «ОТП БАНК» (первісний кредитор) відступило у повному обсязі, а товариство з обмеженою відповідальністю «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (новий кредитор) набуло право вимоги у повному обсязі, за:

-кредитним договором, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 № ML 501/015/2006 від 15.02.2006 року;

-договором іпотеки, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_1 № PML 501/015/2006 від 15.02.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за №281.

Згідно п. 1.1.2 Договору відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року, Первісний кредитор підтверджує, що станом на дату укладення цього договору, Новий кредитор сплатив у повному обсязі Первісному кредитору суму в розмірі 107 280, 00 грн, та до Нового кредитора перейшли права Первісного кредитора за Кредитним договором.

Згідно п. 1.2 Договору відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року, за цим Договором Новому кредитору переходять всі права Первісного кредитора, як сторони за Кредитним договором, та Договором забезпечення в обсягах та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором, та відповідно до норм чинного законодавства України.

Згідно п. 3.5 Договору відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року, цей Договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами та його нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст.510 ЦК України).

Відповідно до ст.512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Беручи до уваги вище викладене, можна дійти висновку про те, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива до відкриття виконавчого провадження, при відкритому виконавчому провадженні і при відсутності виконавчого провадження, тобто, при наявності невиконаного судового рішення, однак не у випадку відсутності зобов`язання боржника.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні (у виконавчому листі), оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц (провадження №61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8548/16-ц (провадження №61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц (провадження №61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17 (провадження №61-39193св18).

За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що «як встановлено судами, пунктом 2.2 Договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором.

Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 910/16109/14. З огляду на викладене, за відсутності відповідних доказів здійснення оплати за відступлене право вимоги, посилання Скаржника (підпункт 6.2) на те, що ціна Договору відступлення оплачена до моменту укладення цього Договору і цей пункт має обов`язкову силу для учасників відповідних цивільних правовідносин, Суд вважає необґрунтованим. Суд апеляційної інстанції критично оцінив пункт 4.1.1 Договору відступлення, згідно з яким ціна договору в повному обсязі сплачена Новим кредитором на час укладення Договору відступлення, тобто не визнав це положення достатнім доказом на підтвердження зазначеної обставини. Верховний Суд, розглядаючи справу в межах, визначених статтею 300 ГПК України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Враховуючи викладене, Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони її правонаступником».

Судом встановлено, що матеріали справи містять як договір відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року, так і докази оплати за договором, а тому дійшов висновкупро наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони відповідача АТ «ОТП Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Водночас, суд не вбачає правових підстав для перегляду заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року, в порядку Глави 11 Цивільного процесуального кодексу України, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі - Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Судом встановлено, що матеріали справи № 523/1381/19 не містять доказів направлення судом ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» копії заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2020 року, водночас АТ «ОТП Банк», відступивши право вимоги за договором 14 травня 2020 року, тобто до дати ухвалення заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року, не повідомило суду про таке відступлення, що фактично і виключило як заміну сторони відповідача на стадії розгляду справи по суті, так і можливість направлення судом заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року належному відповідачу (правонаступнику).

Згідно заяви про перегляд заочного рішення суду, ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» дізналось про заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року 03.06.2021 року. Доказів іншого матеріали справи не містять. Доказів вручення копії рішення суду ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» матеріали справи не містять. За викладених обставин, суд вважає що строки на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 27.08.2020 року були пропущені ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» з поважних причин, а тому підлягають поновленню судом.

Водночас, суд вважає що не підлягає задоволенню сама заява ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2020 року, внаслідок відсутності одночасно двох підстав для перегляду рішення суду, наявність яких вимагається ч.1 ст. 288 ЦПК України.

Зі змісту ч.1 ст. 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач АТ «ОТП Банк» про дату та місце розгляду справи, зокрема про дату розгляду 27.08.2020 року, повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 84). Повідомити про дату розгляду справи ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» суд не мав змоги, внаслідок не доведення до нього обставин відступлення права вимоги за кредитним договором, а тому ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не було повідомлено про розгляд справи не з вини суду, а внаслідок бездіяльності АТ «ОТП Банк».

Разом із тим, суд виходить із того, що для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У даному випадку, звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не вказано та не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Доводи заявника про те, що товариство не мало змоги ознайомитись із матеріалами справи, а тому і не має можливості зазначити докази, судом не приймаються, оскільки товариство навіть і не намагалось ознайомитись із матеріалами справи, у тому числі на стадії розгляду судом заяви про перегляд заочного рішення суду.

Оскільки відсутні умови, необхідні для скасування заочного рішення, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 260, 261, 263, 280-288 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони відповідача на правонаступника по справі № 523/1381/19, поновлення строків на подання заяви, перегляд заочного рішення суду задовольнити частково.

Замінити АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) по цивільній справі № 523/1381/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними.

Поновити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року.

Залишити без задоволення заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року по цивільній справі №523/1381/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними.

Ухвала суду в частині заміни сторони на його правонаступника може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Ухвала суду в частині поновлення строку на подання заяви та залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року оскарженню не підлягає.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали суду складено 10.10.2021.

Суддя: К.О. Далеко