ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/182/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., розглянувши заяву представника позивача Акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку України» - Орєхова Артема Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення.

04.10.2022 року представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, господарські будівлі й споруди, а також земельну ділянку, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

Вищевказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є позичальником за кредитним договором №28807C27 від 13.02.2007 року укладеним з позивачем Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України».

25.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір дарування житлового будинку та Договір дарування земельної ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 .

В подальшому, 06.10.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 .

17.12.2015 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі №753/15547/14-ц позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволено та стягнуто солідарно забовгованість за кредитним договором №28807C27 від 13.02.2007 року у розмірі 126 368,74 швейцарських франків та 1 079 239,38 грн.

Враховуючи те, що предметом спору визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів, позивач просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття даних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з можливим подальшим відчуженням нерухомого майна.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 чч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що заява про забезпечення позову у спосіб визначений в останній підлягає задоволенню, враховуючи: характер майна на яке позивач просить накласти арешт, предмет спору та позовних вимог, їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачем, правомірність набуття якого оспорюється.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно спричинить відповідачам збитки, відтак відсутні і підстави для застосування судом зустрічного забезпечення позову у відповідності до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Беручи до уваги наведене вище та керуючись стст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Акціонерного товариства «Державного експортно-імпортного банку України» - Орєхова Артема Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок загальною площею 239,7 кв. м., житловою площею 113,5 кв. м., зазначений в плані за літерою «Е» та господарські будівлі й споруди: вольєр за літерою «З», споруди №1-3, І, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер :90:264:0037), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.