Справа № 465/6060/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/936/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виключення запису, як батька, з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити відомості про батьківство ОСОБА_4 , який є його (позивача) батьком і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису №491 від 07.02.2014 року, складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько ОСОБА_4 , 1930 року народження, уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 , 1971 року народження, в якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина ОСОБА_5 .

Позивач вважає, що дівчинка народилась у той час, коли батько тяжко хворів, переніс інсульт і, в силу вікових змін, не мав спроможності до народження дітей, а тому він не може бути батьком дитини, народженої відповідачкою ОСОБА_2 .

На переконання позивача, одруження відповідачки з його батьком мало корисливу мету, а тому у нього є обґрунтовані підстави вважати, що дівчинка не є дочкою його батька.

За клопотанням позивача, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 року у даній справі призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рідним братом (по батьковій лінії) по відношенню до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проведення судово-генетичної експертизи доручено генетику Медичного центру персоналізованої експертизи EUROLAB (ліцензія МОЗ України АЕ №571814 від 20.01.2015), лікарю вищої категорії ОСОБА_6 .

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалу суду оскаржила відповідач ОСОБА_2 , просить її скасувати, а справу направити до Франківського районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Апелянт зазначає, що на вирішення експертизи поставлене питання, чи є позивач ОСОБА_4 , 1962 року народження, рідним братом (по батьківській лінії) її доньки, що не є тотожним встановленню батьківства, а тому встановлення цієї обставини не входить до предмету доказування у даній справі.

Звертає увагу, що 15.06.2021 року суд відхилив клопотання позивача про призначення експертизи та проведення її «ДНК «Центр», оскільки під час допиту представника цієї установи було встановлено, що «ДНК «Центр» не є експертною установою і не може проводити вказаного виду експертизи.

Окрім того, наголошує, що з відповіді експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Заєць Р.Я. від 27.08.2018 року встановлено, що провести молекулярно-генетичну експертизу біологічної спорідненості між дітьми, які є рідними по батьківській лінії, неможливо, оскільки успадковані генетичні ознаки батька будуть невідомими при відсутності біологічного матеріалу батька.

Також зазначає, що проведення експертизи доручено генетику Медичного центру персоналізованої експертизи EUROLAB, однак, ні вказана установа не є закладом, який вправі проводити судово-генетичну експертизу, ні вказаний фахівець не є експертом, який вправі проводити дану експертизу.

Апелянт вказує, що проведення експертизи може бути доручено відповідній експертній установі або конкретному експерту (експертам), перелік суб`єктів судово-експертної діяльності визначається статтею 7 Закону України «Про судову експертизу», зокрема, судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи та у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Разом з тим, незважаючи на клопотання їхньої сторони про встановлення повноважень вказаної установи на проведення експертизи та визначення вказаного спеціаліста, як суб`єкта експертної діяльності, не з`ясувавши питання не лише повноважень вказаної установи для проведення такої експертизи, але й можливості взагалі проведення такої експертизи, не долучивши жодного документу, крім рекламних проспектів, суд прийняв оскаржуване судове рішення, яке суперечить вимогам закону.

19.09.2022 року від позивача, в особі його представника адвоката Беніцької В.І., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона позивача заперечує доводи та вимоги апелянта.

Наголошує, що Медичний центр персоналізованої експертизи EUROLAB публічно повідомляє, що проводить експертне дослідження ДНК-аналіз на спорідненість за відсутності біологічного матеріалу батька, а визначений судом експерт є фахівцем вищої категорії (лікар-генетик).

В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився, представник позивача адвокат Беніцька В.І. подала клопотання про відкладення розгляду справи, покликаючись на зайнятість в іншій справі, однак, у задоволенні такого клопотання було відмовлено з огляду на неповажність вказаних причин, тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутності сторони позивача.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК).

За положеннями частини першої та другої статті 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Вимоги до висновку експерта містяться в частинах шостій та сьомій статті 102 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У частині третій статті 103 ЦПК України зазначено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

Отже, за вимогами вказаної вище норми, проведення призначеної судом експертизи доручається експерту або експертній установі.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч.1 ст. 104 ЦПК України).

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.252 та п.9 ч.1 ст.253 ЦПК України, призначення судом експертизи є підставою для зупинення провадження у справі на час її проведення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Статтею 7 цього Закону визначено, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать:

науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;

науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;

експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Методики проведення судових експертиз (крім судово-медичних та судово-психіатричних) підлягають атестації та державній реєстрації в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.8 Закону).

Статтею 9 Закону передбачено, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями статті 10 Закону, судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

В порушення вимог процесуального закону, суд доручив проведення призначеної в даній справі судово-генетичної експертизи генетику Медичного центру персоналізованої експертизи EUROLAB, лікарю вищої категорії Тригубчак О.А., без з`ясування тих обставин, чи є названа установа (медичний заклад) експертною установою, і чи є лікар ОСОБА_6 експертом, який наділений повноваженнями проводити судову експертизу.

При цьому, необхідно зазначити, що відповідно до названих вище статтей ЦПК, доказом в цивільній справі може бути саме висновок експерта за наслідками проведення призначеної у справі судової експертизи, всі інші докази, зокрема, висновки лікарів, які не є експертами, можуть враховуватись судом лише як письмові докази.

Отже, правильними є доводи апелянта, що оскаржувана ухвала прийнята судом передчасно, з порушенням норм процесуального права, без з`ясування обставин, які є необхідними для вирішення судом питання про призначення експертизи, а тому, відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.п.1, 4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 07 жовтня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич