Єдиний унікальний номер: 448/62/22
Провадження № 2/448/194/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

03.10.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Борисенко В.В.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гриньо М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович та Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті їх (сторін) батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що на момент смерті їх батько ОСОБА_3 постійно проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а після його смерті залишилось спадкове майно квартира АДРЕСА_1 . До 1998р. зазначений будинок знаходився на балансі управління Львівської залізниці, з 1998р. такий було передано на баланс КП «Мій дім» с.Мостиська Другі, а з 2016р. на баланс ОСББ «Мальви» с.Мостиська Другі Яворівського району.

Вказує, що після смерті батька ОСОБА_2 вона (позивачка) як спадкоємець першої черги спадкування за законом у встановлений законом строк прийняла спадщину та звернулася до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. з метою оформлення своїх спадкових прав, де було заведено відповідну спадкову справу. Іншим спадкоємцем спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 , який також прийняв дану спадщину, однак належним чином не оформив та не отримав Свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на таке.

Зазначає, що спадкодавець ОСОБА_3 до моменту своєї смерті не здійснив державної реєстрації права власності на спірну квартиру, відтак відсутні відповідні правовстановлюючі документи на таку.

З огляду на наведене, зокрема через те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно створює їй (позивачці) труднощі в належному оформленні спадкових прав, просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гриньо М.І. подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Заперечення проти позову мотивує наступними доводами: позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими; виходячи з аналізу статей 182, 328, 331, 392, 1216, 1217, 1218 ЦК України та ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації, а умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житлові квартири у багатоквартирному будинку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку; якщо за життя спадкодавець не набув права власності на квартиру, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, в тому числі за рішенням суду; право власності це правовий зв`язок між майном та суб`єктом цього права, а за відсутності цього зв`язку, який встановлюється на підставі правовстановлюючих документів, відсутні підстави стверджувати про наявність права суб`єкта чи його спадкодавця на об`єкт нерухомого майна; спірна квартира не є складовою спадкової маси спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на момент його смерті така не належала йому на праві приватної власності; титульним власником спірної квартири станом на 13.04.2021р., тобто на час відкриття спадщини, та на даний час є орган місцевого самоврядування; спірна квартира фактично не була приватизована спадкодавцем ОСОБА_3 , останній за життя до органу приватизації із заявою про приватизацію спірної квартири не звертався; оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя не приватизував та не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , тому вона не є і не може бути об`єктом спадкування та входити до спадкової маси; позивачкою ОСОБА_1 до позову не долучено жодних належних і допустимих доказів того, що спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті володів на праві приватної власності спірною квартирою; на час відкриття спадщини ОСОБА_3 спірна квартира знаходилася у житловому фонді в комунальній власності місцевої ради; відсутні правові підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадкове майно на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

ІІІ. Позиція учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні вказали, що вони підтримують позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гриньо М.І. в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав їх безпідставності та необґрунтованості, покликаючись на доводи, що викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача зазначив, що на даний час спірна квартира АДРЕСА_1 знаходиться на балансі Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області; спадкодавець ОСОБА_3 за життя не приватизував та не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірну квартиру, тому вона не є і не може бути об`єктом спадкування та входити до спадкової маси. Вважає, що відсутні правові підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на частку в спірній квартирі саме в порядку спадкування.

Представник третьої особи Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій просить здійснювати розгляд даної цивільної справи у її (представника) відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте скерував на адресу суду копію спадкової справи за №433/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. та просив розглядати дану справу у його відсутності.

IV. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 21.01.2022р. відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, розпочати підготовче провадження, залучити до участі у даній цивільній справі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Романа Степановича та Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської області в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а також за клопотанням позивачки витребувати у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. належним чином завірену копію спадкової справи №433/2021, заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 12.05.2022 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі.

V. Обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 , батька сторін по справі.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_3 та така 08.10.2021р. звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття даної спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такий також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття даної спадщини.

До часу своєї смерті батько сторін ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав у квартирі по АДРЕСА_2 , де разом з ним проживали: син (відповідач по справі) ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_4 та внуки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно повідомлення, наданого Шегинівською сільською радою Яворівського району Львівської області від 08.12.2021р. за №02-18/43, будинок АДРЕСА_3 до 1998р. знаходився на балансі управління Львівської залізниці, з 1998р. такий було передано на баланс КП «Мій дім» с.Мостиська Другі, а з 2016р. на баланс ОСББ «Мальви» с.Мостиська Другі.

Як вбачається з матеріалів справи, батько сторін ОСОБА_3 за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Спірна квартира належить до житлового фонду місцевої ради.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту звернення ОСОБА_3 до органу приватизації із заявою про приватизацію спірної квартири для отримання права власності на це житло.

VІ. Застосовані норми права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян. Вказаним законом встановлені умови та порядок набуття громадянами права власності на квартири, які перебувають у державному (комунальному) житловому фонді.

Згідно ст.2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.8 Закону та п.4 Положенняпро порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009р., зареєстрованим Міністерством юстиції України 29.01.2010р. за № 109/17404, приватизація державного житлового фонду здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування. Передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

У разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві(частина 5 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України по справі № 6-121цс13 від 11.12.2013р., право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Таким чином, для спадкування права на приватизацію необхідне дотримання двох умов: постійне проживання спадкодавця у приміщенні, яке підлягає приватизації, та його особисте звернення до органів приватизації.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VIІ. Мотиви, з яких виходить суд, висновки суду.

В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, іншу споруду.

Право власності на спірну квартиру не реєструвалось і сторони не заперечують, що спірна квартира не приватизована.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі N 6-121цс13, зазначено, що право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Жодних належних та допустимих доказів з приводу звернення спадкодавця ОСОБА_3 до органу приватизації з належно оформленою заявою про приватизацію спірної квартири, стороною позивача суду не представлено.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в порядку спадкування, оскільки стороною позивача не доведено ні те, що спадкодавцем ОСОБА_3 за життя в установленому законом порядку було оформлено право власності на спірну квартиру, так і не доведено факту звернення спадкодавця ОСОБА_3 до відповідних органів у встановленому законом порядку для приватизації зазначеної квартири.

При цьому суд вважає, що стороною позивача свідомо було подано наявні у матеріалах справи докази, які такі вважали достатніми для підтвердження своїх позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Підсумовуючи вищенаведене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи відповідача, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що стороною позивача не доведено підставності заявлених позовних вимог, а тому такі вимоги не підлягають до задоволення.

VIIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, в тому числі зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати, понесені позивачкою ОСОБА_1 , - слід залишити за нею.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович та Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, про визнання права власності на спадкове майно в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 13.10.2022р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Шегині Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Шегині Мостиського району Львівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, ; місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул.Дружби, 184 Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак