Справа № 2-2936/11
Провадження № 4-с/522/50/22
У Х В А Л А

06 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Лукашкіні О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В., стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Проксима», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В.

В скарзі заявник просить суд визнати дії чи бездіяльність державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В. (вулиця Перша Сортувальна, будинок 36-Г, м. Одеса, ), щодо не зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , при поверненні виконавчого документу стягувачеві у виконавчих провадженнях № 42107693, № 46664427, № 49530784 неправомірними; зобов`язати державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімову А.В. (вулиця Перша Сортувальна, будинок 36-Г, м. Одеса, ), зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , та вилучити запис з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 4803473, внесеного в реєстр 26.02.2014 року, вилучити запис з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 9006548, внесеного в реєстр 11.03.2015 року, вилучити запис з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 12427539, внесеного в реєстр 08.12.2015 року.

Сторони у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.04.2011 року позов Відкритого акціонерного товариства Марфін Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, був задоволений.

Рішення набрало законної сили та у 2011 році було видано виконавчий документ.

26.02.2015 року та 04.12.2015 року Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були відкрити виконавчі провадження № 46664427 та № 49530784 за якими вчинялись виконавчі дії, але виконавчі документи були повернути стягувачу.

17.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.О. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, за його заявою.

Відповідно до листа Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.12.2021 року № 78149 у відділі наявних або закінчених виконавчих проваджень у відношенні заявника не перебуває.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV в редакції від 20.07.2014 року (далі Закон №606-ХІV), який був чинним на час завершення виконавчих проваджень №39101296 та №39101303.

Відповідно до статті 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №606-ХІV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону №606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 57 Закону №606-ХІV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону №606-ХІV з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону №606-ХІV).

Частиною другою статті 50 Закону №606-ХІV передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 в редакції чинній на момент завершення виконавчих проваджень, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Виходячи з наведених норм права, закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17 (провадження №К/9901/20268/18), яка на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахована судом при ухваленні рішення по суті скарги.

Окрім цього, у вказаній постанові Верховний Суд окремо звернув на те, що у разі направлення виконавчого листа за належністю відділ державної виконавчої служби, який накладав арешт не мав повноважень на зняття арешту в силу приписів ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та арешт мав бути знятий при поверненні виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, оскільки виконавче провадження завершене, після завершення виконавчих проваджень виконавчий лист не надходив на виконання, то арешти майна боржника є незаконними та порушують права та інтереси скаржника.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 352, 353, 450, 447, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В., стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Проксима» - задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової А.В. (вулиця Перша Сортувальна, будинок 36-Г, м. Одеса, ), щодо не зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , при поверненні виконавчого документу стягувачеві у виконавчих провадженнях № 42107693, № 46664427, № 49530784 неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімову А.В. (вулиця Перша Сортувальна, будинок 36-Г, м. Одеса, ), зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , та вилучити запис з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 4803473, внесеного в реєстр 26.02.2014 року, вилучити запис з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 9006548, внесеного в реєстр 11.03.2015 року, вилучити запис з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 12427539, внесеного в реєстр 08.12.2015 року.

Ухвала суду може бути оскаржена в судовому порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

06.10.2022