Справа № 309/4322/22
Провадження № 2-з/309/17/22
У Х В А Л А

06 жовтня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Орос Я.В., за участю секретаря Гаклик Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Від позивача ОСОБА_1 до відкриття провадження у справі надійшла заява про забезпечення позову .

Заява про забезпечення позову вмотивована тим , що ним подано до Хустського районного суду позовну заяву до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, а саме про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки Citroen Jumper, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який без його згоди та повідомлення 11.08.2022 року було відповідачкою відчужено та знято з реєстрації та товаро - матеріальних цінностей та обладнання , які знаходяться в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 , бажаючи уникнути поділу наявного та зареєстрованого за нею на праві власності рухомого майна, автомобіля марки Citroen Jumper, 2006 року, вдалася до дій перереєстрації даного автомобіля та було занижено вартість продажу даного автомобіля . Ще один автомобіль, який вони придбали у громадянина ОСОБА_3 - Фіат Дукато, д.н.з. НОМЕР_3 , за зверненням власника та зверненням ОСОБА_2 у нього був вилучений з підстав , що власником є ОСОБА_3 , однак фактично передано в користування та розпорядження ОСОБА_2 .

Зважаючи на такі дії , які вчиняє відповідачка ОСОБА_2 , з метою уникнути розподілу придбаного ними рухомого майна та його поділу у майбутньому, вважає, що необхідно вжити заходи забезпечення позову , оскільки предметом спору у поданій ним позовній заяві про розподіл майна подружжя є не тільки автомобілі , а і рухоме майно у вигляді товару та обладнання , що знаходиться у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в АДРЕСА_1 де вони спільно за період шлюбу здійснювали підприємницьку діяльність та знаходиться рухоме майно , яке було ними придбано за спільні кошти в період шлюбу .

Дії відповідачки ОСОБА_2 з часу припинення спільного проживання свідчать про її намагання приховати майно та усунути його від розпорядження спільним майном . А саме всі бухгалтерські документи щодо здійснення ним підприємницької діяльності відповідачем було забрано з їх будинку в АДРЕСА_2 . 23.08.2022 року у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " , його повідомили, що він не є власником даного магазину , оскільки договір оренди магазину переоформлено на відповідачку і вона є розпорядником майна та товару , що там знаходиться .

В силу того , що відповідачка надалі продовжує підприємницьку діяльність та здійснює реалізацію та продаж товару, який є їх спільним майном подружжя та його кількість та вартість змінюється , а також відповідачка , зважаючи на її попередні дії з автомобілями , може здійснювати дії щодо приховування майна товаро - матеріальних цінностей , що знаходяться в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в АДРЕСА_1 , відносно яких є судовий спір про поділ спільного майна подружжя, вказане може призвести до неможливості виконання можливого судового рішення суду по даній справі.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом опису та огляду товаро - матеріальних цінностей - товарів , обладнання , що знаходяться в магазині " АДРЕСА_1 встановивши кількість , перелік , вартість товару та обладнання , що наявні в даному магазині.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відтак, суд вважає, що слід заяву про забезпечення позову розглядати без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову , вважаю, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Ст. 150 цього Кодексу передбачено вичерпний перелік видів забезпечення позову. Зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Натомість процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім цього, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову та враховуючи вищезазначене, суд вважає, що така заява не підлягає до задоволення, оскільки позивач просить суд забезпечити позов у спосіб, який не передбачений ст. 150 ЦПК України, а також ним не надано суду належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття саме таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

А відтак, у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись вимогами ст.ст 149-150, 153, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її отримання .

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.