Справа № 216/2241/21
провадження №2/216/675/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю секретаря судового засідання Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про скасування арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про скасування арешту. ОСОБА_4 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна.

Позивачі просять суд винести рішення, яким скасувати арешт щодо спадкового майна померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартири, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник адвокат Бурлаченко С.Ю. в судове засідання не з`явилися, представник позивачів подав до суду заяву, у якій просить суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, жодних заперечень щодо позову не надавали.

Представник відповідача Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" Цвіркун А. А. надала суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, жодних заперечень щодо позову не надала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно дост.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , є дітьми померлого нині ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження та актовими записами №796 та №718, свідоцтвом про смерть. позивач ОСОБА_2 є його дружиною.

За життя померлому ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належала квартира, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Зважаючи на принцип рівності часток, кожному із співвласників належала 1/3 частина вказаної квартири.

У вказаній квартирі наразі мешкають та зареєстровані позивачі, які господарюють та доглядають за нею.

Нещодавно позивачі звернулися до нотаріуса задля отримання консультації щодо прийняття спадщини після батька та чоловіка, однак отримали усну відмову, їм було роз`яснено, що на майно покійного батька та чоловіка - ОСОБА_5 , накладений арешт відповідачем. Про факт накладення арешту позивачі дізналась вперше - відповідних постанови ані позивачі, ані покійний не отримували.

Позивачі звернулися до Центрально-Міського ВДВС із намаганням з`ясувати ситуацію, де їм надали письмову відповідь, що на виконанні ВДВС перебували п`ять виконавчих проваджень, щодо погашення заборгованостей за теплову енергію перед КПТМ «Криворіжтепломережа», однак на даний час вказані провадження вже закриті. Позивачі вважають, що провадження були закриті із-за погашення заборгованості, та з цього приводу вони спеціально отримали відповідну довідку з абонентської служби КПТМ «Криворіжтепломережа», (підтверджується копією довідки).

Згідно листа ВДВС зазначено: Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на Вашу заяву про надання інформації щодо арештованого майна, яке належить ОСОБА_5 , повідомляє про наступне. Згідно відомостей спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні у Центрально-міському відділі ДВС перебували наступні виконавчі провадження відносно ОСОБА_5 : виконавче провадження № 20213414 з виконання судового наказу № 2н-306 від 04.02.2010 року, виданого Центрально-Міським районним судом, про стягнення 1701,11 грн. боргу на користь КПТМ «Криворіжтепломережа»; виконавче провадження № 20897356 з виконання судового наказу № 2н-4074 від 04.12.2008 року, виданого Центрально-Міським районним судом, про стягнення 2018,4 грн. боргу на користь КПТМ «Криворіжтепломережа»;виконавче провадження № 21624426 з виконання судового наказу № 2н-306 від 04.02.2010 року, виданого Центральію-МТським районним судом, про стягнення 30,00 грн. судових витрат на користь держави; виконавче провадження № 33408071 з виконання судового наказу № 2н-2496 від 07.10.2011 року, виданого Центрально-Міським районним судом, про стягнення 3840,97 грн. боргу на користь КПТМ «Криворіжтепломережа»;виконавче провадження № 45221119 з виконання судового наказу № 2н-2496 від 04.02.2010 року, виданого Центрально-Міським районним судом, про стягнення 1701,1 грн. боргу на користь КПТМ «Криворіжтепломережа». Інформація стосовно сплати вищевказаних боргів до відділу ДВС не надходила, тому підстав для зняття арешту з майна, належного ОСОБА_5 , державний виконавець не має. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку робо з документами в органах державної виконавчої служби» затвердженого та зареєстрованого № 2274/5 від 25.12.2008 Відповідно до п. 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби «Строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 (три) роки, після чого вони підлягають знищенню. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. (підтверджується копією листа).

Враховуючи вказані обставини, аби прийняти спадок батька та чоловіка, позивачі змушені звертатися з цим позовом до суду, оскільки отримати право власності на дану квартиру позивачі зможуть лише шляхом прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності, однак із-за наявності вказаного арешту вони не можуть цього зробити. Відповідно до норм ст. 1268 ЦК України «3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. ... 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.»

Таким чином, зважаючи на те, що на момент смерті батька та чоловіка позивачів, вони проживали у даній квартирі і є її співвласниками, однак не можуть скористатись своїм правом власності із-за наявності обтяження.

До того ж, вони не є сторонами виконавчого провадження (відповідно якого накладався арешт на майно батька та чоловіка), тому отримати інформацію з приводу накладення арешту та отримання постанови чи будь-якої іншої пояснюючи відповіді, вони завідомо не мають можливості.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване».

Відповідно до ч. 3, ст. 1296 Цивільного кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За частиною 2 статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно зі статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно положення ч. 1ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Частиною 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимоги позивачів, що ґрунтуються на їх праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів по звільнення майна з під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного суду України № 6-26цс13 від 15.05.2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право приватної власності позивачів як власників та спадкоємців, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим та своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачів підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачами судові витрати, необхідно покласти на позивачів.

Керуючись ст.ст. 4, 5,12,30,43,81,174,175,177, 237, 263-265, 268, 354-356 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 40, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про скасування арешту задовольнити.

Зобов`язати Центрально Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), скасувати арешт щодо спадкового майна померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартири, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М. В. БУТЕНКО