ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1279/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8718/20 Демчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Василенко Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Боровика Ігоря Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину-інваліда, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаним позовом до ОСОБА_1 , обґрунтовуючи його тим тим, що відповідач є її батьком.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2016 року задоволенні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачці виповнилося 18 років, тому стягнення аліментів на її утримання припинилось.

Відповідно до Акту МСЕК від 26.10.2020 року їй встановлена II група (інвалідність встановлена з дитинства) безтерміново з 02.10.2020 року.

Також вказала, що відповідно до консультаційного висновку спеціаліста встановлений діагноз F71.1 з рекомендаціями. Також, відповідно до Міжнародної класифікації хвороб, захворювання F71.1 - психічні розлади та розлади поведінки, розумова відсталість, значне порушення поведінки, що вимагає догляду та лікування. Крім даного захворювання позивач перебуває на обліку з приводу бронхіальної астм з 2016 року, образний сколіоз грудного і пряничного відділу хребта. У зв`язку з вказаним захворюванням їй постійно потрібні медикаменти та зайняття ЛФК в спеціалізованих містах. Також є дороговартісним корсет, який регулярно потрібно змінювати індивідуально в залежності від змін. Значних фінансових витрат потребують медикаменти, пов`язанні з неврологічним та алергічними захворюваннями.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає.

На підставі наведеного просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її утримання аліменти, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку безстроково, починаючи з моменту звернення до суду. Судові витрати по розгляду справи просила покласти на відповідача.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дитину інваліда у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягнення з 16.12.2020 року і на весь період непрацездатності ОСОБА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17.05.2021 року на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява відповідача, в якій він просив скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12.04.2021 року, а справу призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2021 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення. Скасоване заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.04.2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину-інваліда.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину - інваліда задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітню дитину інваліда у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягнення з 16.12.2020 року і на весь період непрацездатності ОСОБА_2 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В рішенні суддя вважав, що визначений розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам позивача, яка є інвалідом дитинства.

Також суд врахував, що відповідачем не надано доказів того, що після досягнення його донькою повноліття його матеріальний та сімейний стан змінився, що б унеможливлювало стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Боровик І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення в частині визначення розміру аліментів, та встановити аліменти в твердій грошовій сумі 2000,00 грн., починаючи стягнення з 16.12.2020 і до 31.12.2023.

Свої вимоги апеляційної скарги, представник відповідача обґрунтовує тим, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває батько пенсіонер інвалід 3 групи, мати пенсіонер та непрацююча дружина, яка хворіє, його заробітної плати ледве вистачає на утримання родини. Зазначає, що ОСОБА_1 разом з родиною під час бойових дій виїхали проживати в Івано-Франківську область, де вимушені винаймати житло, і відповідач сам оплачує всі сімейні витрати.

Також адвокат указав, що суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про залучення матері позивачки як співвідповідача, оскільки на його думку, ОСОБА_3 також повинна утримувати свою доньку, та не витребував інформації з Державної прикордонної служби України щодо перебування ОСОБА_3 за кордоном в республіка Чехія.

Адвокат вважає, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, зокрема, матеріальний стан відповідача, який не має можливості сплачувати аліменти у відповідній частці, і як наслідок ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

В апеляційній скарзі представник відповідача висловлює свою незгоду лише з рішенням суду в частині розміру стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дочку.

Вказані правовідносини мають наступне правове регулювання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини є способом захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

Положеннями ст. 201 СК України визначено, що щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно паспорта громадянина України, який виданий 01.07.2019 року, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 18 грудня 2013 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2016 року у справі №711/5077/16-ц з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2016 року та до повноліття дитини (а.с. 9).

ОСОБА_2 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки МСЕК м.Черкаси серії 12 ААБ № 778006 від 02.10.2020 року ОСОБА_2 визнано інвалідом з дитинства та встановлено другу групу інвалідності безтерміново, з консультацією у психіатра. Проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування. Психотерапія і психокорекція.

Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 01.12.2020 року, ОСОБА_2 оглянута та встановлений діагноз F71.1, потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до Міжнародної класифікації хвороб, захворювання F71.1 - психічні розлади та розлади поведінки, розумова відсталість, значне порушення поведінки, що вимагає догляду та лікування.

Згідно з консультативним заключенням алерголога від 03.09.2020 року, ОСОБА_2 знаходиться на Д обліку з приводу бронхіальної астми з 2016 року, рекомендоване заняття на уроках фізичного виховання.

Згідно з консультативним висновком ортопеда Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 18.08.2020 року діагноз ОСОБА_2 - S образний сколіоз грудного і поясничного відділу хребта II ступеня. Рекомендовано: корсет, ЛФК та інше.

Як вбачається з довідки-характеристики від 29.06.2021 року ОСОБА_2 закінчила Черкаську приватну загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів «Софія» у 2002 році. Учениця мала психолого-фізіологічні особливості, котрі впливали на методику роботи вчителів. Під час занять у школі до ОСОБА_4 був застосований індивідуальний диференційований підхід (а.166).

В позові позивачка зазначає, що оскільки вона є інвалідом дитинства їй необхідні постійні реабілітаційні та лікувальні курси та процедури, а також придбання та прийняття лікарських препаратів, які призначаються лікарями.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди батька, відповідача у справі, із розміром визначених судом аліментів з посиланням на обставини, які були належно оцінені та враховані судом при вирішенні спору.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги обов`язок кожного з батьків утримувати свою повнолітню непрацездатну дитину, виконав вимоги ст. 200 СК України і врахував стан здоров`я, матеріальне становище батьків і дитини, зокрема те, що ОСОБА_5 проживає з бабусею та дідусем, які є пенсіонерами похилого віку, а батько ОСОБА_4 , ОСОБА_1 працює та з його слів офіційно працевлаштований, хоча на вимогу суду довідку про доходи не надав, а тому з урахуванням отримання ним доходу, суд першої інстанції правильно визначив спроможність батька матеріально допомагати непрацездатній дочці у розмірі 1/4 частини від заробітку.

Судом вірно враховано, що відповідачем не надано суду доказів його матеріального (як він зазначив скрутного) становища і не доведено той факт, що він отримує заробітну плату, розмір якої нижче прожиткового мінімуму доходів громадян, а також те, що він не має інших доходів.

Повнолітня ОСОБА_2 є непрацездатною, має інвалідність ІІ групи, що свідчить про її неможливість самостійного утримання та потребу у догляді й матеріальній допомозі. Отримує мінімальний розмір призначеної державою пенсії за інвалідністю, якої об`єктивно недостатньо для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування.

При цьому встановлено, що відповідач є працевлаштованою особою, а виходячи із відсутності у матеріалах справи доказів щодо отримуваних відповідачем доходів, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини від заробітку.

Доводи скаржника, що на його утриманні перебувають батько, мати і непрацездатна дружина є непереконливими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази скрутного матеріального становища відповідача, і що останні перебувають на повному його утриманні.

Будь-яких доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дочки в установленому судом розмірі відповідачем суду не надано.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про можливість сплачувати на утримання повнолітньої непрацездатної доньки аліменти у розмірі лише 2 000,00 грн., оскільки в суді першої інстанції вони не знайшли свого належного підтвердження.

Щодо заявлених скаржником клопотань про витребування з Державної прикордонної служби інформації про перетин кордону ОСОБА_3 та допит свідків, колегія суддів не вбачає підстав для задоволенні цих клопотань, оскільки в суді першої інстанції вже вирішувалися ці клопотання і вони були відхилені судом 11.01.2022, крім того розглядаючи справу в письмовому провадженні, апеляційний суд не вправі збирати докази, які необхідні для вирішення справи по суті.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Боровика Ігоря Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: