ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року

м. Валки

справа № 622/581/20

провадження № 22-ц/818/2678/22

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Золочівська селищна рада Харківської області

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Богодухівської окружної прокуратури на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року ухвалене у складі судді Квітки О.О.

УСТАНОВИВ:

23 червня 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила визнати за нею, як за колишнім членом АТ «Промінь», право на земельну частку (пай) розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів із земель резерву, запасу комунальної власності або із невитребуваних земельних часток (паїв) Золочівської селищної ради Харківської області.

Позов мотивований тим, що 19.07.1991 вона була прийнята на посаду завідуючої магазина № 13 Золочівського району Харківської області. 14.04.1995 вона була переведена в АТ «Промінь». Так, на час видачі державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-13-49-000262 від 11.05.1995 на підставі розпорядження Золочівської районної ради від 29.03.1995, вона була членом товариства, проте з невідомих причин її не було включено до списку громадян-членів АТ «Промінь», що додається до державного акту, та не було виділено земельну ділянку. Тому позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 11.01.2021 позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , як за колишнім членом АТ «Промінь», право на земельну частку (пай) загальною площею 5,06 умовних кадастрових гектарів за рахунок нерозподілених (невитребуваних) паїв, земель резерву або запасу сільськогосподарського призначення Золочівський селищної ради Золочівського району Харківської області.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 до розпаювання земель колективної власності була прийнята до членів АТ «Промінь», де пропрацювала до 04.06.2007, при цьому вона добровільно не виходила та не була виключена з членів товариства на момент передачі землі у колективну власність у 1995 році та видачі 11.05.1995 державного акту на право колективної власності АТ «Промінь» (рішення про виключення ОСОБА_1 з членів товариства суду не надано, інші відомості у суду відсутні), в зв`язку з чим набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акту відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Враховуючи, що в цей час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка ОСОБА_1 відповідно до положень ст.,ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.,ст. 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області.

Не погодившись з рішенням суду 30 грудня 2021 року Богодухівська окружна прокуратура подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначив, що судом згідно з довідкою управління Держкомзему у Золочівському районі Харківської області від 18.04.2011 № 275 встановлено, що земель у власності та в користуванні ВАТ «Промінь» на території Золочівського району немає.Зазначене свідчить про відсутність на момент розгляду справи земельних часток (паїв) колишнього ВАТ «Промінь», що підлягали паюванню, проте залишилися нерозподіленими та не переданими у приватну власність, які відповідно до чинного законодавства могли би перейти у комунальну власність.Таким чином, у даному випадку право колективної власності на майно (землю) припинене в силу внесення змін до земельного законодавства та ліквідації відповідної юридичної особи, що свідчить про припинення будь- яких прав щодо цього майна як і юридичної особи, так і осіб, які у визначеному законодавством порядку та строк не реалізували свої права. Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що на час розгляду справи юридичну особу ВАТ «Промінь» припинено на підставі судового рішення, що набрало законної сили понад 10 років тому, та яке підтверджує, що у власності і користуванні на момент ліквідації у ВАТ «Промінь» взагалі були відсутні будь-які землі.З огляду на припинення права колективної власності та перехід у комунальну власність всіх земель, які розташовані на території відповідної громади (за винятком випадків, встановлених законом), даний спір фактично є спором про позбавлення територіальної громади прав на землю комунальної форми власності.

Апелянт зазначив, що визнання за особою будь-яких прав на землю з числа земель комунальної форми власності можливе лише шляхом вільного волевиявлення власника земельної ділянки - територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування, яке реалізується шляхом прийняття ним відповідного рішення, за наявності на те законних підстав. Враховуючи вищевикладене, ухвалюючи за відсутності на те законних підстав рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) з числа земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради, суд вийшов за межі повноважень, наданих йому законом, перебравши на себе повноваження органу місцевого самоврядування, що створює загрозу майновим інтересам держави в особі уповноваженого органу щодо володіння, користування та розпорядження земельними ділянками комунальної форми власності.

Також апелянт зазначив, що позивача було прийнято на роботу 14.04.1994, тобто вже після створення АТ «Промінь», оскільки АТ «Промінь» було створено на підставі договору про створення АТ «Промінь», який затверджений протоколом №1 від 5 лютого 1994 року, таким чином позивач перебував суто у трудових відносинах із АТ «Промінь». Доказів того, що Позивач став членом АТ «Промінь» до суду 1 інстанції надано не було. Окрім цього, у відзиві на позовну заяву та у оспорюваному рішенні зазначається «...вона була прийнята на роботу до державного підприємства Золочівське Сільпо на посаду завідуючої магазину № 13. Так, вона стала повноправним учасником АТ «Промінь», оскільки була членом Золочівське Сільпо на момент приватизації його майна і приймала участь у його викупі, що в повній мірі відповідає статуту АТ «Промінь», при цьому вона не подавала відповідної заяви про вихід із членів товариства а самим товариством не приймалося рішення про її виключення з його членів...» Проте дане твердження взагалі не знаходить свого відображення в матеріалах справи, зокрема позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона була членом Золочівське Сільпо на момент приватизації його майна, не надано доказів щодо правонаступництва Золочівського Сільпо АТ «Промінь». Враховуючи вищевикладене, правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні, оскільки позивачем в порушення ст. ст. 77, 78, 81 ЦПК України не доведено належними і допустимими доказами, що він був прийнятий в члени КСП, його не було включено до списків осіб-членів АТ «Промінь», що долучався до державного акта на право колективної власності на землю, і він не отримував сертифікат про право на земельну частку (пай).

Також апелянт зазначив, що безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що строк позовної давності на звернення до суду позивачем не пропущено.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга Богодухівської окружної прокуратури підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.07.1991, виданої на її ім`я, з 19.07.1991 прийнята на роботу завідуючою магазину «Золочівське сільпо» відповідно до розпорядження № 66 від 19.07.1991; 14.04.1995 звільнена у порядку переводу за її згодою у розпорядження АТ «Промінь» відповідно до розпорядження №24 від 14.04.1995; 01.05.1995 прийнята продавцем у магазин АТ «Промінь» Золочівського району с. Цапівка відповідно до прот. пр. № 3 від 12.05.1995; 10.03.2000 АТ «Промінь» за рішення загальних зборів перейменовано у ВАТ «Промінь» відповідно до протоколу № 1 від 06.03.2000; 04.06.2007 звільнена з роботи за п. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі протоколу № 3 від 27.05.2007.(а.с. 11-12).

Відповідно до розпорядження Золочівського голови районної державної адміністрації Харківської області від 05.01.1996 за №4 внесено зміни і доповнення в статут акціонерного товариства відкритого типу «Промінь» (а.с. 25).

Відповідно до положень статуту акціонерного товариства «Промінь», прийнятого на загальних зборах акціонерів акціонерного товариства «Промінь», протокол від 05 лютого 1994 року, зареєстрованого розпорядженням Представника Президента України в Золочівському районі № 75 від 18.03.1994 року: п. 1.7 акціонерне товариство «Промінь» - колективне господарське агроформування утворене на базі колгоспу імені Кірова. Акціонерне товариство являється правонаступником колгоспу ім. Кірова. П. 4.1, 4.2 засновниками товариства є власники майнового земельного паю, який вони отримали в результаті реорганізації колишнього колгоспу ім. Кірова, працівники товариства, які отримали безкоштовно акції з колективної власності, разом з акціями отримують права засновників товариства. П. 5.1 акціонерне товариство складають учасники товариства - громадяни, організації та підприємства, що купили акції товариства. П. 8.3 земля розподіляється на паї серед акціонерів-засновників згідно з діючого законодавства України. П. 9.1 при виході акціонера-засновника із товариства з метою створення селянського (фермерського) господарства йому надається вся належна частка майна в грошовій або натуральній формі, а також відповідна частка землі. (а.с.61-63).

28 серпня 2004 року укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, про що 28.08.2004 зроблено актовий запис № 53 та цього ж дня видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 . Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - ОСОБА_1 .(а.с. 10).

З листа начальника Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В.П. № 107/142-19 від 28.11.2019 Державний акт на право колективної власності АТ «Промінь» серії ХР-13-49-000262 було видано 11.05.1995; ОСОБА_1 не включена до списку громадян-членів АТ, який додається до державного акту на право колективної власності на землю АТ «Промінь»; сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я ОСОБА_1 не виготовлялися.(а.с. 13).

З архівної довідки Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області від 10.12.2019 № 02-19/7949 в архівному фонді колгоспу ім. Кірова у відомостях нарахування заробітної плати АТ «Промінь», ВАТ «Промінь» за 1995-1997 роки значиться ОСОБА_1 з травня 1995 року (відомості нарахування заробітної плати за 1995 рік) по травень 2007 року (відомості нарахування заробітної плати за 2007 рік).(а.с. 14).

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України(у редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства (надалі КСП) на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту.

Умовою отримання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності є членство особи у відповідному сільськогосподарському підприємстві на момент передачі землі в колективну власність, яке є підставою для включення особи до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства.

Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акту, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.

Згідно ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Громадянам України із числа депортованих осіб, які поселилися в сільській місцевості, державою забезпечується безкоштовна передача у власність землі сільськогосподарського призначення в розмірі земельного паю, визначеного для цієї місцевості, за рахунок земель запасу та резервного фонду в разі їх наявності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Абзацом 7 статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

У відповідності до п. "а" частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Проте ОСОБА_1 не було включено до списку громадян-членів АТ «Промінь», який додається до державного акту на право колективної власності.

Позивач на підтвердження її членства у ВАТ «Промінь» надала трудову книжку, в якій зазначено про прийняття її на роботу продавцем. Так, трудова книжка позивача містить відомості про прийняття на роботу завідуючою магазину «Золочівське сільпо» відповідно до розпорядження № 66 від 19.07.1991; 14.04.1995 звільнена у порядку переводу за її згодою у розпорядження АТ «Промінь» відповідно до розпорядження №24 від 14.04.1995; 01.05.1995 прийнята продавцем у магазин АТ «Промінь» Золочівського району с. Цапівка відповідно до прот. пр. № 3 від 12.05.1995; 10.03.2000 АТ «Промінь» за рішення загальних зборів перейменовано у ВАТ «Промінь» відповідно до протоколу № 1 від 06.03.2000; 04.06.2007 звільнена з роботи за п. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі протоколу № 3 від 27.05.2007. Відомостей про прийняття (виключення) позивача у члени вказаного товариства трудова книжка, не містить. У додатках до державних актів на право постійного користування землею ВАТ «Промінь» - списках членів товариства ОСОБА_1 не значиться.

Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не доведено факту прийняття її у члени ВАТ «Промінь». Оскільки саме членство у КСП, є підставою отримання права на земельну частку пай, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Доводи позивача зводяться до констатації факту наявності у неї права власності на земельну частку (пай) у ВАТ «Промінь», яке, на її думку підтверджуються матеріалами справи, зокрема трудовою книжкою.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до зазначеного списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, а у разі недосягнення згоди - спір вирішується в судовому порядку. У такому випадку особа має право звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 14 листопада 2019 року у справі №611/912/17 (провадження №61-41827св18).

Вимог про включення ОСОБА_1 до списку громадян - членів ВАТ «Промінь», які мають право на земельну частку (пай) позивач не заявляла. Тому підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) немає.

Тому колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу Богодухівської окружної прокуратури належить задовольнити, рішення суду від 11.01.2021 скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 питання дотримання позивачем строків позовної давності судом не досліджується.

З огляду на вищезазначене висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції 1261,21 грн. (а.с. 104).

Керуючись ст.367,368,374,376,381 - 383,389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Богодухівської окружної прокуратури задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Харківської області про визнання права на земельну частку (пай)- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Богодухівської окружної прокуратури 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн. 21 (двадцять одну) коп. гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук