Справа № 242/2537/21
Провадження № 6/242/68/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі судового засідання Уварові М.В., за участі представника ДП «Селидіввугілля» Петренко Н.О., представника стягувача Сорока С.С., розглянувши заяву представника Державного підприємства «Селидіввугілля», стягував ОСОБА_1 , зацікавлена особа Селидівський відділу ДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Селидівського міського суду Донецької області перебуває заява ДП «Селидіввугілля» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Представник ДП «Селидіввугілля» подав заяву про доповнення поданої заяви, долучивши до доповнення докази.

Представник стягувача заперечував проти долучення доказів.

Представник зацікавленої особи надав заяву про розгляд без його участі та просить відмовити.

Дослідивши подану заяву, матеріали цивільної справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд прийшов до наступного.

Вирішуючи подане клопотання, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами статті 84 ЦПК України особи, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ч. 5 ст. 83 ЦПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Крім того, ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає обґрунтувала неможливість їх неподання у вказаний строк, з причин, що не залежали від неї.

Також, частиною 2 статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Так, при зверненні до суду було подано тільки заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; частиною третьою статті 432 ЦПК України встановлено, що така заява розглядається в десятиденний строк з дня її надходження; при цьому судом вже було відкладено розгляд заяви попереднього разу (дата 12.10.2022), але представником ДП «Селидіввугілля» докази подаються тільки 19.10.2022 (безпосередньо в день судового розгляду), причини або перешкоди несвоєчасного їх подання не вказуються, тому слід відмовити у прийнятті доповнень.

Керуючись ст. ст. 274 - 279, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ДП «Селидіввугілля» про прийняття доповнень відмовити.

Вирішення питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, здійснювати за наявними матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Черков В.Г.