РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/5397/21

Провадження № 22-ц/4815/1019/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Величка Олександра Миколайовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 травня 2022 року (постановлену у складі судді Бучко Т.М.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 129854,25 грн. та 2270 грн. у відшкодування судових витрат.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2021 року вищевказане заочне рішенням суду було скасоване, оскільки ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі.

У подальшому, представник ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням, яким просив стягнути з ТзОВ "Рівнетеплоенерго" безпідставно отримані кошти в сумі 1892 грн. в порядку повороту виконання рішення суду, а також витрати на надання правової допомоги під час розгляду справи в сумі 5000 грн..

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 травня 2022 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду задоволено частково.

В порядку повороту виконання рішення стягнуто з ТзОВ "Рівнетеплоенерго" на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 1454 грн. 73 коп., які стягнуті на виконання заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2021 року.

Стягнуто з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» на користь ОСОБА_1 500 грн. у відшкодування судових витрат.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що кошти в сумі 437,57 грн. перераховані на рахунок приватного виконавця, а тому підстави для їх стягнення з позивача відсутні, оскільки вони стягувачем не одержані. Також місцевий суд дійшов висновку, що обґрунтованим та співмірним зі складністю справи є розмір витрат на правову допомогу в сумі 500 грн..

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Величко О.М. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано зменшив розмір витрат на правову допомогу з 5000 до 500 грн., а також не розглянув питання про стягнення з позивача судового збору за подання заяви про скасування заочного рішення.

З наведених міркувань просить змінити ухвалу суду першої інстанції та стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., а також судові витрати у розмір 454 грн..

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про часткове її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Рівнетеплоенерго" заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 129854,25 грн. та 2270 грн. у відшкодування судових витрат.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішенням суду задоволено. Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2021 року скасовано, оскільки ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі.

За подання заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 454 грн..

18.01.2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням, яким просив стягнути з ТзОВ "Рівнетеплоенерго" безпідставно отримані кошти в сумі 1892 грн. в порядку повороту виконання рішення суду, а також витрати на надання правової допомоги під час розгляду справи в сумі 5000 грн..

На підтвердження наданих правничих послуг до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги від 06.10.2021 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 06.10.2021 року, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а також меморіальний ордер від 06.10.2021 року про оплату послуг на суму 5000 грн..

З огляду на те, що представником ОСОБА_1 фактично оскаржується ухвала суду щодо судових витрат, апеляційний суд не перевіряє її законність у частині стягнення коштів в порядку повороту виконання заочного рішення, що не оскаржується.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Виходячи з встановлених обставин справи та норм процесуального законодавства, апеляційний суд вважає, що обґрунтованим до стягнення буде розмір витрат на правову допомогу, який складає 1500 грн., що буде співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, характером позовних вимог, обсягом виконаних робіт (наданих послуг).

Крім того, місцевим судом, в порушення вимог ст. 141 ЦПК України, не вирішено питання щодо розподілу судового збору у розмірі 454 грн., який ОСОБА_1 сплатив за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Величка Олександра Миколайовича задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 травня 2022 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь ОСОБА_1 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 454 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 20 жовтня 2022 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.