Справа №932/5433/21
Провадження №2/932/2429/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«20» вересня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Цитульського В.І.

секретаря судового засідання Дубовик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення, -

в с т а н о в и в :

15 липня 2021 року до суду звернувся позивач із вищезазначеним позовом, в якому просив виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки) розташованій за адресою АДРЕСА_1

Стислий виклад позиції позивача.

Між сторонами було укладено кредитний договір за яким банк надав відповідачці грошові кошти в розмірі 63750,00 доларів США строком до 28.09.2021. В забезпечення виконання зобов`язання укладено договір іпотеки, за яким відповідач надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 . Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала у зв`язку з чим було ухвалене рішення суду від 25.11.2014 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажі предмета іпотеки позивачем. Таким чином, сі мешканці спірної квартири повинні виселитися з квартири.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляд справи повідомлялася належним чином, причини не явки не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалася.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

29 вересня 2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір №DNНDGК01430347, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 63750,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 28.09.2021 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки №DNНDGК01430347 від 29.09.2006 року, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме в житловому будинку літ. А-12 квартира АДРЕСА_3 , яка складається з 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна, 4-туалет, 5-кухня, 6,7-житлові, І-лоджія АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №7268 від 29.09.2006 року.

Встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановлені договором строки.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNНDGК01430347 від 29.09.2006 року в сумі 78599,44 долар США, що за курсом 11,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.07.2014 року складає 925901,40 грн. (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч дев`ятсот одна гривня 40 коп.), яка складається з : 58042,86 долар США звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру квартиру загальною площею 51,60 кв.м., житловою площею 29,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNHDGK01430347 від 29.09.2006 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а також надання ПАТ КБ ПРИВАТБАНК всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Норми права застосовані судом.

Згідно зі статтею 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

З усталеної практики Верховного Суду України вбачається, що у такому випадку необхідно захистити права колишнього власника, застосувавши положення статті 109 ЖК УРСР, яка передбачає можливість виселення попереднього власника лише з наданням іншого житлового приміщення.

У постановах Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі № 6-197цс16 та від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, роз`яснено порядок застосування статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР. Зазначено, що частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Зроблено висновок про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Вказану правову позицію підтвердила й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18).

Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом (частина перша статті 40 Закону України «Про іпотеку»).

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року № 6-1449цс15, № 6-2947цс15, 25 листопада 2015 року № 6-1061цс15, 16 грудня 2015 року № 6-1469цс15 та 10 лютого 2016 року № 6-2830цс15.

Висновки суду.

У судовому засіданні встановлено, що квартира, яка передана в іпотеку, належить на праві власності ОСОБА_1 . Отже, виселення з такої квартири проводиться з наданням іншого постійного житла, яке за положенням ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР вказується у рішенні суду.

Зазначення іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог закону має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням, є обов`язком позивача.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 18.03.2015 (провадження № 6-39цс15), від 02.09.2015 (провадження № 6-1049цс15), від 30.09.2015 (провадження №6-1892цс15), від 21.12.2016 (провадження № 6-1731цс16).

Однак, у позовній заяві позивачем не вказано іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР повинно надаватися відповідачам одночасно з їх виселенням, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачем вимоги щодо звільнення квартири.

З огляду на вищенаведене, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 141 ЦПК України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 109 ЖК УРСР, ст. ст. 33, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення- відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та проголошений 20 вересня 2022 року.

Суддя: В.І.Цитульський