Справа № 559/1301/21
Провадження № 2/559/81/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засіданні Федорук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з серпня 2015 року вона зустрічалась та мала статеві стосунки з відповідачем у справі ОСОБА_2 . В травні 2016 року дізналась, що перебуває на третьому місяці вагітності. Ні з ким крім відповідача вона не зустрічалась і ніяких стосунків не мала. Проте, коли сказала ОСОБА_2 про те, що у них буде дитина, він в категоричній формі заявив, що то не його дитина і одружуватись з нею не буде. Після цього їхні відносини відразу припинились і він одружився на іншій дівчині, ще до народження дитини. Під час її вагітності відповідач приїжджав до неї зі своєю майбутньою дружиною, яка наполягала щоб вона дала спокій її чоловікові, бо то не його дитина. Не дивлячись на таку складну ситуацію, вона все ж таки зберегла вагітність і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_3 . Дитину зареєструвала на своє прізвище « ОСОБА_1 », а батьком зазначений її батько « ОСОБА_5 ». Вона проживала з батьками та виховувала доньку. Відповідач ніколи дитиною не цікавився.

24 квітня 2018 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , змінивши прізвище на « ОСОБА_1 ». Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 03 жовтня 2019 року шлюб було розірвано.

Зазначає, що біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , проте останній не визнає, що це його дитина та відмовляється визнати себе її батьком. На її пропозицію зробити тест ДНК він категорично не погоджується, на жодні контакти не йде.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду про визнання ОСОБА_2 батьком доньки ОСОБА_3 , та внесення про це відповідного актового запису.

Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Панчука М.В. від 06 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

03.09.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовну заяву ОСОБА_1 не визнає, вважає її необґрунтованою, безпідставною, не підтвердженою жодними належними, допустимими, достатніми доказами. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.

13.09.2021 позивачкою подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить призначити генетичну експертизу ДНК щодо встановлення кровного споріднення між відповідачем та дитиною, а також задовольнити її позов.

Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, в зв`язку з чим провадження у справі зупинено.

Відповідно до ухвали судді Дубенського міськрайонного суду Ралець Р.В. від 30 вересня 2021 року справу прийнято ним до свого провадження, у зв`язку із закінченням строку повноважень судді Панчука М.В.

Ухвалою суду від 25.08.2022 відновлено провадження у справі, оскільки 23.08.2022 на адресу суду надійшов висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/114-22/8988-БД від 04.08.2022.

Ухвалою суду від 29.09.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 08:20 год. 11 жовтня 2022 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 908 грн. сплачений при подачі позову та 7793, 30 грн. - сплачені за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача - адвокат Ходак С.К. подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та участі відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Довге Поле Дубенського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис № 22. Її батьками зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 6).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №318 від 04.06.2021, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: дочка ОСОБА_3 , сини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , мати ОСОБА_12 , батько ОСОБА_5 , брат ОСОБА_6 (зареєстрований, але не проживає) (а.с. 7).

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , змінивши прізвище на « ОСОБА_1 ». Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 03 жовтня 2019 року шлюб було розірвано (а.с. 8, 9-10).

Так, статтею 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частини 2 та 4 статті 128 СК України).

З огляду на те, що запис про батька дитини ОСОБА_3 внесено за вказівкою матері, на підставі частини першої статті 135 СК України, а відповідач ОСОБА_2 за приписами частини 1 статті 126 СК України після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про визнання батьківства не звертався, ОСОБА_1 обґрунтовано звернулась до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № СЕ-19/114-22/8988-БД від 04.08.2022, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_1 складає 99, 99999999 %. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено (а.с. 123-132).

Будь-яких доказів на спростування доводів позивачки та на спростування експертного висновку № СЕ-19/114-22/8988-БД суду не надано.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_2 по відношенні до дитини ОСОБА_3 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачкою долучено рахунок-фактуру №22-150 від 13.07.2022 та копію квитанцій АТ «Ощадбанк №11 та №11/КЗ від 13.07.22022, відповідно до яких нею сплачено 7793, 30 грн. за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. Також позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до ст.141 ЦПК України,

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.125-128,135,180-182, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання батьківства - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни в актовий запис №22 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 22 листопада 2016 року Семидубською сільською радою Дубенського району Рівненської області, вказавши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, жителя села Мильча Дубенського району Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: 908 (дев`ятсот вісім) гривень - на повернення сплаченого судового збору та 7793 (сім тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 30 коп. - за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: