КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/9740/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6799/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кравчук Ю.В.,-

встановив:

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві ОСОБА_1 просив: накласти арешт на земельну ділянку в межах, згідно з планом, загальною площею 0,093 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером :01:012:0019; заборонити будь-яким органам і особам, які вчиняють нотаріальні дії в Україні, визначені в статті 1 Закону України «Про нотаріат», укладати будь-які договори щодо відчуження земельної за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:012:0019, загальною площею 0,093 га.; заборонити усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії у відношенні земельної ділянки за кадастровим номером :01:012:0019.

Заява обґрунтована тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник матеріально-правовий спір стосовно законності проведення ОСОБА_2 приватизації земельної ділянки.

ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 , предметом якого є застосування наслідків недійсності реєстрації права власності на земельну ділянку та житловий будинок.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 без погодження із іншими співвласниками неправомірно отримав у власність земельну ділянку.

ОСОБА_1 вказав, що існує високий ризик відчуження земельної ділянки на користь інших осіб, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначила, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження того, хто є власником земельної ділянки, кадастровий номер :01:012:0019, загальною площею 0,093 га, що позбавляє суд встановити осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 4 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 зазначив, що він має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 , предметом якого є застосування наслідків недійсності реєстрації права власності на земельну ділянку та житловий будинок, оскільки ОСОБА_2 без погодження із іншими співвласниками неправомірно отримав у власність земельну ділянку.

Заявник зазначає, що існує високий ризик відчуження земельної ділянки на користь інших осіб, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У поданій заяві про забезпечення позову, заявник просить накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:012:0019 та заборонити укладати будь-які договори щодо відчуження земельної; заборонити вчиняти реєстраційні дії у відношенні земельної ділянки.

Утім, матеріали справи не місять доказів на підтвердження того, хто є власником спірної земельної ділянки.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли наслідком невжиття заходів забезпечення позову є неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає інтереси як позивача, так і відповідача.

Заявник зазначає відповідачем ОСОБА_2 , проте доказів, що власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :01:012:0019 є саме ОСОБА_2 заявником не надано.

Матеріали справи не містять зокрема інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тощо.

Відсутність доказів на підтвердження права власності на спірну земельну ділянку, унеможливлює суд встановити, що між сторонами дійсно виник спір, встановити дані про особу відповідача, та встановити наявність чи відсутність порушення прав відповідача або інших осіб.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів відхиляє, оскільки судом при розгляді заяви про забезпечення позову враховані вимоги закону та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у заяві відсутні вимоги майнового характеру, тому майнові права неможливо порушити, колегія суддів відхиляє, оскільки суд не вправі забезпечити позов за відсутності відомостей про власника земельної ділянки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 28 грудня 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Клопотання представника ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувана ухвала не є остаточним судовим рішенням.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко