Ухвала

20 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 336/980/19

провадження № 61-10181ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради (далі - КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи»), третя особа - ОСОБА_2 ,

в якому просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» від 17 січня 2019 року № 30 про звільнення; зобов`язати КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» поновити її на посаді завідувачки відділення судово-медичної імунології; стягнути з КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 135 700,43 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року у цій справі залишено без змін.

17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року (надійшла до суду 18 жовтня 2022 року), у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нову постанову про задоволення вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду

від 12 серпня 2020 року у справі № 753/3889/17 (провадження № 61-2св20), від 15 квітня 2019 року у справі № 443/636/18 (провадження № 61-1568св19) та у постановах Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі

№ 6-2485цс16, від 09 серпня 2107 року у справі № 6-1264цс17, від 25 травня 2016 року у справі № 6-3048цс15.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя вищевказану цивільну справу (№ 336/980/19).

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який

за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк який не може перевищувати чотирнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих

до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник