Справа № 127/2-280/1984
Провадження 2-в/127/5/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І. Е., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , про відновлення втраченого судового провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Ткачук Наталія Василівна, діючи в інтересах ОСОБА_2 , із заявою про відновлення втраченого судового провадження.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про відновлення втраченого судового провадження, судом враховано, що дана заява має відповідати не лише вимогам щодо її форми і змісту, встановленим ст. 491 ЦПК України, а й загальним правилам, передбаченим цим Кодексом.

Під час вивчення матеріалів заяви судом встановлено їх невідповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Як вбачається зі змісту ст. 491 ЦПК України, наявність у заяві відомостей щодо мети відновлення втраченого судового провадження є визначальною для оцінки судом відповідності такої заяви вимогам закону та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Це обумовлено тим, що мета відновлення втраченого судового провадження має бути пов`язана із захистом прав та інтересів заявника, а від самої мети відновлення може залежати обсяг документів втраченого судового провадження, які підлягатимуть відновленню.

Зі змісту заяви вбачається, що мета відновлення втраченого судового провадження пов`язана із захистом прав та інтересів заявника, як правонаступника учасника справи ОСОБА_3 .

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Судом прийнято до уваги можливість звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження правонаступника, враховуючи мету відновлення втраченого судового провадження. Однак, на підтвердження правонаступництва жодних доказів заявником суду не надано, що унеможливлює встановлення правомірності звернення до суду саме заявника, враховуючи положення ч. 1 ст. 489 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд звертає увагу заявника на те, що згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду, однак в порядку, встановленому цим Кодексом.

Крім того, вищевказана заява подана і підписана представником заявника ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Будь-яка процесуальна дія в суді однієї особи в інтересах іншої особи, внаслідок якої вона набуває певних прав та обов`язків (у тому числі підписання та/або подання певного процесуального документа до суду) є представництвом, а отже, на такі правовідносини поширюється дія положень ст. 1312 Конституції України щодо виключного представництва адвокатом інтересів іншої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як вбачається з матеріалів заяви, на підтвердження повноважень представника заявника останнім надано копію довіреності на ім`я ОСОБА_1 . При цьому, особа, яка здійснює представництво за довіреністю, в якій зазначено, що вона видана фізичній особі/ громадянину, повинна мати статус адвоката та отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Водночас, на підтвердження статусу адвоката, суду доказів не надано. При цьому в Єдиному реєстрі адвокатів України, доступ до якого є публічним,відсутній запис про ОСОБА_1 як адвоката.

Отже, документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_1 на ведення даної справи в суді, яка не відноситься до малозначних, визначених процесуальним законом, до заяви не надано.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

У відповідності до ч. 1 ст. 492 ЦПК України, у разі невідповідності заяви про відновлення втраченого судового провадження вимогам, встановленим статтею 491 цього Кодексу, застосовуються правила статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи викладене, наявні підстави для повернення заяви про відновлення втраченого судового провадження.

Суд звертає увагу на те, що повернення заяви, з вищевказаних підстав, не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження.

На підставі вищезазначеного, керуючись ч. 4 - ч. 7 ст. 185, ст.ст. 258-260, 353, 354, 489, 491, ч. 1 і ч. 3 ст. 492 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , про відновлення втраченого судового провадження із доданими до неї документами повернути заявнику.

Копію заяви ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , про відновлення втраченого судового провадження залишити в суді.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: