РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степанової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до П`ятої Київської державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до П`ятої Київської державної нотаріальної контори про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

Спадкова справа № 361/2011 була заведена П`ятою Київською державною нотаріальною конторою.

Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_2 .

Спадщина була нею прийнята шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з:

- 3/4 частини будинку АДРЕСА_1 з відповідними будівлями та спорудами;

- частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на належить їй та спадкодавцю на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 09 квітня 2001 року.

Відповідно до цього акту земельна ділянка належить їм на праві спільної сумісної власності.

На частку будинку, що належала спадкодавцю, їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01 липня 2021 року.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки 03 липня 2021 року вона звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою.

Заступник завідувача П`ятої Київської державної нотаріальної контори Коробанова О.В. постановою від 03 липня 2021 року відмовила їй у видачі свідоцтва, оскільки відповідно до п. 4.14 глави 10 Р.П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» неможливо визначити склад спадкового майна, а саме у Державному акті на землю не вказано, яка частка належала померлій.

Вважає відмову нотаріуса у видачі свідоцтва необґрунтованою, а постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що оскільки земельна ділянка є її з матір`ю спільною сумісною власністю, тоді їх частки у власності є рівними в силу закону.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

- визнати незаконною постанову заступника завідувача П`ятої Київської державної нотаріальної контори Коробанової О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 липня 2021 року;

- зобов`язати відповідача видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 (а.с. 39).

Спадкова справа № 361/2011 була заведена П`ятою Київською державною нотаріальною конторою (а.с. 37-77).

Спадщина була прийнята позивачем шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 38).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з:

- 3/4 частини будинку АДРЕСА_1 з відповідними будівлями та спорудами;

- частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена частина земельної ділянки належить позивачу та спадкодавцю на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 09 квітня 2001 року (а.с. 70).

Відповідно до цього акту земельну ділянку передано ОСОБА_2 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з ОСОБА_1 .

На 3/4 частин будинку, що належала спадкодавцю, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01 липня 2021 року (а.с. 68).

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки 03 липня 2021 року позивач звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою.

Заступник завідувача П`ятої Київської державної нотаріальної контори Коробанова О.В. постановою від 03 липня 2021 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва, оскільки відповідно до п. 4.14 глави 10 Р.П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» неможливо визначити склад спадкового майна, а саме у Державному акті на землю не вказана частка майна, яка належала померлій (а.с. 75).

Позивач вважає відмову нотаріуса у видачі свідоцтва необґрунтованою, а постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18.

Встановлено, що належним способом захисту прав позивача є звернення до суду за правилами позовного провадження з позовною заявою про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вбачається, що заявлена позивачем вимога не відповідає встановленим законом способам захисту цивільних прав та інтересів, оскільки остання просить визнати незаконною постанову заступника завідувача П`ятої Київської державної нотаріальної контори Коробанової О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 липня 2021 року та зобов`язати відповідача видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до П`ятої Київської державної нотаріальної контори (м. Київ, вул. Машинобудівна, 8) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13 жовтня 2022 року.

Суддя: