Провадження № 22-ц/801/1716/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 рокуСправа № 127/32365/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2022 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Сичуком М.М.,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С., Вінницької міської ради звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після якої відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із квартири АДРЕСА_1 . Спадкодавець ОСОБА_2 за життя заповіту не залишила.

Заявник вказує, що він у встановлений строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса на підставі чого заведена спадкова справа № 02/2021 на майно померлої ОСОБА_2 , а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. 05.10.2021 постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт проживання заявника та спадкодавця разом та ведення ними спільного господарства не менш ніж п`яти років до дня відкриття спадщини.

ОСОБА_1 зазначає, що факт його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідками МКП «УК «Київська»,Актом та листом виданого відділом ДРАЦС, а також тим, що він з померлою спільно утримували житло, вели спільний побут, господарство, придбавали продукти харчування та спільно відзначали святи. В свою чергу, заявник здійснив поховання ОСОБА_2 .

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даною заявою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2022 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В якості основного доводу заявник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту підтверджено належними доказами. Також, судом в рішенні суду невірно відображено покази свідків, які дійсно підтвердили спільне проживання разом із померлою та ведення спільного господарства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання не з`явились приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. та Вінницька міська рада, про причини своєї нявки суд не повідомили. Суд визнав причини неявки сторін неповажними та вирішив розглянути справу у їх відсутність.

Також, від адвоката Лавренчука А.С. 18.10.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку із хворобою.

Разом з тим, адвокат у поданій заяві не мотивував необхідність його обов`язкової участі в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги, враховуючи, що позиція скаржника висловлена останнім в апеляційній скарзі.

Крім того, представник скаржника не скористався правом на подання заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку «EasyCon», хоча мав право це зробити.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 371 ЦПК України, зважаючи на те, що причини неявки представника скаржника, з урахуванням думки позивача, який не заперечив щодо розгляду справи у відсутність адвоката та інших осіб , обставин справи, суд розцінює,як не поважні, тому підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів не вбачає.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність адвоката Лавренчука А.С.

Крім того, в судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 не заперечував щодо розгляду справи у відсутність його адвоката. Також, скаржник не заперечував щодо залишення його заяви без розгляду, поклавшись на думку суду, який в свою чергу роз`яснив позивачу процесуальні наслідки .

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 82 роки, померла ОСОБА_2 в м. Вінниця, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11), яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 та з 24.09.2020 була знята з реєстрації за даною адресою у зв`язку із смертю особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме квартира за за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.13).

В Акті № 181К від 24.09.2020 зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та на момент смерті ОСОБА_2 , зі слів сусідів, ОСОБА_1 дійсно доглядав сусідку ОСОБА_2 на день смерті (а.с. 14).

В акті опитування сусідів ОСОБА_1 вказано, що з 2013 року останній проживав без реєстрації разом із ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно купували продукти харчування, майно для спільного користування, спільно брали участь в утриманні житла, його ремонті та поліпшенні, вели спільний побут та господарство, разом відзначали свята, надавали одне одному взаємну допомогу, мали усні домовленості про порядок користування житловим приміщенням. ОСОБА_1 здійснив поховання ОСОБА_2 (а.с. 19).

ОСОБА_1 виконав поховання померлої ОСОБА_2 за свій рахунок, що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_3 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 129 від 05.09.2020 (а.с. 17-18).

Із витребуваних судом матеріалів спадкової справи №02/2021 встановлено, що 16.02.2021 заявник ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом четвертої черги відповідно до статті 1264 ЦК України.

При цьому постановою нотаріуса відмовлено ОСОБА_1 у видачі йому, як спадкоємцю четвертої черги за законом, на підставі ст. 1264 ЦК України свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки відсутні документи, що підтверджують юридично значущий факт проживання заявника та спадкодавця разом та ведення ними спільного господарства протягом не менш, ніж п`яти років до дня відкриття спадщини, у зв`язку із чим неможливо встановити наявність підстав для спадкування (а.с. 20-21).

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 вказував на те, що він є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців немає та за життя померла заповіту не залишила. Вказує, що для встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, йому необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Така позиція підтверджується також постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до абзацу 1 частини першої, частини третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Отже, за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду.

Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Отже, законом на орган місцевого самоврядування покладено обов`язок подати заяву про визнання відумерлою, зокрема у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 554/1618/21.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем з 2013 року до часу відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема - для вирішення в подальшому питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після її смерті.

Як встановлено із матеріалів справи Вінницька міська рада в суді першої інстанції заперечувала проти заявлених ОСОБА_1 вимог. Отже існує спір про право на спадкове майно.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що заявником не надано доказів, які вказували б на підставу виникнення сімейних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, на переконання суду, покази свідків вказують на періодичне проживання заявника у квартирі ОСОБА_2 та здійснення заявником догляду за останньою, однак періодичне проживання та здійснення догляду за померлою, яка була похилого віку та хворіла, не є тотожними поняттями із сімейними стосунками.

Разом із тим, суд першої інстанції не врахував, що Вінницька міська рада висловила заперечення проти встановлення такого факту, про що було зазначено в рішенні суду, також суд не взяв до уваги те, що факт заперечення щодо задоволення заяви заінтересованою особою свідчить про спір про право.

З урахуванням наведеного, колегія суддів наголошує на тому, що між вказаними особами виник спір щодо права на спадкове майно, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Дана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду у справі №758/7737/21 від 06.09.2022.

Наявність чи відсутність заповіту щодо спадкового майна за вищевказаних обставин не має правового значення при вирішенні питання про наявність чи відсутність спору.

На вказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви.

Згідно з ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального та матеріального права, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 .

Апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_1 , що він не позбавлений права звернутися до суду із позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 294, 374, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що для вирішення спору він має право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало