Номер провадження: 22-ц/813/5426/22
Справа № 495/8251/21
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування 53/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що між нею та ОСОБА_3 03.03.2009 року укладено договір дарування частини житлового будинку, згідно якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар 53/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Однак, вподальшому позивач дізналася, що 18.01.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений такий самий договір дарування 53/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, 53/100 частин спірного житлового будинку вибуло з її володіння незаконно, у зв`язку з чим звернулася з цим позовом до суду.

Разом з тим, позивач просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 53/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаних приміщень до ухвалення рішення по справі. Крім того, просила заборонити суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо 53/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до ухвалення рішення суду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо 53/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до ухвалення рішення суду. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 04.10.2022 року на 14:30 годину, сторони до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили, із клопотанням про розгляд справи в режимі відео конференції, не зверталися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст..375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо 53/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову є витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачка зазначала, що відповідач бажає продати спірну частину будинку, у зв`язку з чим до вказаного будинку регулярно приходять покупці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосовані судом заходи забезпечення позову шляхом заборони реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо 53/100 частин житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , усунить ризик відчуження відповідачем на момент розгляду справи спірної частини будинку і тим самим збереже ефективність виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Такі заходи забезпечення позову повністю співмірні із заявленими позовними вимогами, кореспондуються з викладеними підставами позову і відповідають тим діям, які відповідач може вчинити.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо недоведеності позивачем, що дії відповідача спрямовані на відчуження майна та на ухилення від виконання рішення суду, оскільки підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У разі відчуження відповідачем предмета спору, захист інтересів позивача буде неефективним і остання буде змушена звертатися до суду з новим позовом про витребування майна.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо не співмірності, оскільки між предметом спору та заходами забезпечення позову вбачається наявний зв`язок та обраний позивачем спосіб забезпечення направлений на усунення можливості відчуження відповідачем предмета спору і тим самим зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Забезпечення позову шляхом заборони реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна не позбавляє власника володіти та користуватися цим майном, а лише унеможливлює його відчуження на користь інших осіб.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач є добросовісним власником спірного майна, оскільки заочним рішенням Б.Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2017 року договір дарування 53/100 частин спірного житлового будинку, укладений 03.03.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнано удаваним правочином, є предметом розгляду справи по суті та не впливають на розгляд питання про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, та дійшов до правильного висновку про вжиття заходів забезпечення позову у наведений ним спосіб.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 18.10.2022 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк