КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи №759/3004/22
номер провадження №22-ц/824/7905/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року постановлену під головуванням судді Святошинського районного суду м. Києва Ул'яновської О.В.,

у цивільній справі № 759/3004/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в якому просила визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо автоматичного списання коштів з її зарплатної карти та стягнути з відповідача безпідставно списані грошові кошти в розмірі 2381, 90 грн., інфляційні втрати у розмірі 2109, 71 грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 305,87 грн., пеню у розмірі 111738,09 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, оскільки позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав, у зв`язку з неналежним виконанням банком (виконавцем фінансових послуг) договору банківського вкладу, а тому вона як учасник банківських послуг та споживач фінансових послуг звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст.22 «Про захист прав споживачів». Вимога про стягнення моральної шкоди є наслідком порушення прав скаржника як споживача, а тому не потребує сплати судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи таперевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Підставами для такого судового рішення було на думку суду першої інстанції те, що позивачем не дотримано вимог ст. 175 ЦПК України, зокрема, у позовній заяві повинні міститися відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. В позовній заяві не обґрунтовано якими міркуваннями керувалася позивач при визначені розміру моральної шкоди; чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в такій сумі, виходячи з вимог ст. 23 ЦК України; якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в такому розмірі. Також вказувалось про необхідність сплати судового збору за вимогою про стягнення відшкодування саме моральної шкоди у розмірі 992,40 грн.

Позивач надала на адресу суду першої інстанції клопотання на виконання ухвали суду щодо усунення недоліків ( а.с. 22-26).

У той же час постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви не поданою та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунула недоліки, а саме не сплатила судовий збір за вимогою про стягнення відшкодування моральної шкоди, який відповідно до Закону України «Про судовий збір» складає 99,40 грн.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звернувшись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовувала положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Також, в клопотанні на виконання вимог ухвали Свтояшинського районного суд м. Києва від 21 лютого 2022 року зазначала, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вона звернулася до суду за захистом порушених прав, у зв'язку з неналежним виконанням банком договору банківського вкладу.

Стаття 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що користувач банківських послуг є споживачем, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/46977/18 наголосив, що у ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Виходячи з підстав пред`явленого позову, колегія суддів вважає, що правовідносини сторін, окрім норм ЦК України, врегульовані нормами законодавства про захист прав споживачів, оскільки вимоги позивача про стягнення коштів та моральної шкоди заявлені ним у зв`язку із неналежним наданням банківських послуг.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду як така що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 379, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: