Справа № 286/2/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

04 жовтня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить розірвати договір оренди землі від 12.05.2015, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся`на оренду земельної ділянки площею 1,0458 га, кадастровий номер :04:000:0030, яка розташована на території Словечанської громади Овруцького району Житомирської області, а також скасувати запис про інше речове право №10785430 від 07.08.2015 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23633853 від 13.08.2015 щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0458 га, кадастровий номер :04:000:0030 орендар ТОВ «ВП «Полісся», мотивуючи тим, що 12.05.2015 між ОСОБА_2 та приватним підприємством «Велідницьке» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,0458 га, яка розташована на території Черевківської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер :04:000:0030, строком на 10 років.

13.08.2015 реєстраційною службою Овруцького районного управління юстиції Житомирської області право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0030, було зареєстровано в ДРРПНМ, індексний номер 23633853.

03.08.2018 реєстраційною службою Овруцького районного управління юстиції Житомирської області право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0030, на підставі додаткової угоди до договору оренди від 01.01.2018 було змінено. Новий орендар вищевказаної земельної ділянки ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Він ОСОБА_1 оформив право вланості на вищевказану земельну ділянку після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину, про що повідомив орендаря.

Відповідач систематично не виконує своїх зобов`язань за договором, а саме: не сплачує орендну плату, що є істотним порушенням договірних зобов`язань та підставою для розірвання договору. Відповідно до п. п. 9, 11, 28, 38, 39, 43 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 666, 37 грн. у строк до 31 грудня поточного року, тобто один раз у рік; орендодавець вправі вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації; дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договром; умови розірвання договору в одностронноьому порядку є лише випадки визначені законом; цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Віповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 , наданих Головним управлінням ДПС у Київській області за період 2019 перше півріччя 2021 року ТОВ «ВП «Полісся»» нібито виплатило йому у квітні 2020 року 727 грн. 68 коп. за надання земельної ділянки в оренду. Однак, це не відповідає дійсності. Будь-яких грошових коштів від відповідача за оренду земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0030, він не отримував.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконуються умови договору оренди землі на протязі 2018-2021 років в частині сплати орендної плати за користування орендованою земельною ділянкою він вважає за можливе розірвати вищевказаний договір.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві. При цьому, пояснив, що він, як спадкоємець матері ОСОБА_2 не погодив з відповідачем умови додаткової угоди до договору оренди землі, так як його не влаштовувала орендна плата. Відповідач в добровільному порядку договору оренди не розірвав, продовжує використовувати його земельну ділянку, а орендну плату, погоджену в договорі з його матір`ю, йому не платить. Він бажає сам працювати на спадковій земельній ділянці.

Представник відповідача ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»» в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням.

Представник третьої особи Словечанської сільської ради надали лист, в якому просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують.

Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно ч. 2 ст. 22 вказаного Закону визначено, що за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися не лише у грошовій, але і у натуральній формі.

Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі ( ст. 25 Закону України «Про оренду землі»), а орендодавець, відповідно до частини 1 статті 24 цього Закону, має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

В ст. 32 Закону України «Про оренду землі» законодавець закріпив, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим згідно із ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. «д» ст. 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст. 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 148-1 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0030 площею 1,0458 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Черевківської сільської ради Овруцького району. Вказана земельна ділянка належала покійній ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯГ №776649, виданого 09.09.2008 Овруцьким районним відділом земельних ресурсів Житомирської області на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області №400 від 01.12.2006.

12.05.2015 між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ПП «Велідницьке», в особі директора Журавського Леоніда Васильовича, було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0030, площею 1,0458 га, що розташована на території Черевківської сільської ради. Строк дії договору 10 років.

В п.п. 9-13 договору оренди сторони: ОСОБА_2 та ПП «Велідницьке» погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 666 грн. 37 коп., або натуральній формі, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів, у кількості або вартістю (для послуг), яка є пропорційною до розміру орендної плати у грошовій формі. Строк внесення орендної плати - до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами або згідно відомості

Розмір орендної плати переглядається і раз на рік у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання, в тому числі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

В п. 39 договору зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є лише випадки визначені законом. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до п.43 договору цей договір набирає чинності після його державної реєстрації (а.с. 8-9).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №42206213 від 13.08.2015 вбачається, що за ПП «Велідницьке» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номерем :04:000:0030, площею 1,0458 га, належної ОСОБА_2 . Підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі б/н від 12.05.2015 (а. с. 11).

Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №133209950 від 03.08.2018 свідчить, що 03.08.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за ТОВ «ВП «Полісся»» право оренди земельної ділянки з кадастровим номерем :04:000:0030, площею 1,0458 га, належної ОСОБА_2 . Підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі б/н від 12.05.2015 та додаткова угода до договору оренди землі б/н від 01.01.2018, видавник: сторони: орендодавець ОСОБА_2 , орендар ПП «Велідницьке», новий орендар ТОВ ВП «Полісся» (а. с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2018 (а. с. 13).

ОСОБА_1 , тобто позивач, прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_2 та оформив право власності і на земельну ділянку площею 1,0458 га, кадастровий номер :04:000:0030, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННН №129622 від 09.09.2019, зареєстрованого в реєстрі за №2-2088, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 09.09.2019 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №180278619 від 09.09.2019.

19.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» з заявою про розірвання вищевказаного договору оренди землі.

Листом директора ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»» Т. Тростенюк №1271 від 11.11.2020 було повідомлено ОСОБА_1 про неможливість розірвання договору оренди землі від 12.05.2015, оскільки п. п. 36-38 вказаного договору відсутня підстава для припинення чи зміни умов договору така як смерть орендодавця, а згідно п.40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Крім того, вказаним листом було повідомлено ОСОБА_1 про надіслання йому 3-х екземплярів Додаткової угоди про зміну договору оренди землі в частині «Орендодавця», з проханням повідомити письмово у найкоротший строк про її підписання чи відмову у підписанні, а також надіслання довідки про належні останньому банківські реквізити для перерахування коштів за оренду землі.

Позивач в судовому засіданні стверджує, що ним не було погоджено Додаткової угоди про зміну договору оренди землі, так як його не влаштовувала орендна плата. Відповідач же продовжує користуватися його земельною ділянкою, а орендну плату не платить взагалі.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №535 від 27.08.2021 вбачається, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 було отримано дохід від ТОВ «ВП «Полісся» за надання земельної ділянки в оренду в сумі 727 грн. 68 коп. (а. с.18). Вказаний факт позивачем заперечується.

Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19.02.2022 за період з січня 2021 року по грудень 2021 року, а також виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC3 від 14.02.2017 за період з 01.01.2020 по 21.07.2022 свідчать про відсутність зарахувань від ТОВ «ВП «Полісся» за орендну плату земельної ділянки на рахунок ОСОБА_1 (а. с. 33-35, 38-41).

Будь-яких доказів, які б свідчили про виплату відповідачем позивачеві орендної плати відповідно до договору оренди землі суду не надано.

Таким чином, систематична несплата ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» Клименку В. М. орендної плати є підставою для розірвання спірного договору оренди землі.

Щодо вимоги про скасування запису про інше речове право та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року) унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостоїстатті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостоїстатті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Водночас, у п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні» положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченомуЗаконом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом вказаної норми наразі виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Слід зазначити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №143/1432/18 від 16.02.2022.

Згідно із ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

За таких обставин, враховуючи, що внаслідок розірвання договору оренди землі в судовому порядку певне речове право на спірну земельну ділянку у відповідача припиняється, відповідно підлягає і скасуванню рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Вимога ж про скасування запису про інше речове право задоволенню не підлягає.

Таким чином, аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, норми права, що їх регулюють, та оцінивши всі докази, надані на підтвердження обставин , на які учасники посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позови задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі від 12.05.2015, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» на оренду земельної ділянки площею 1,0458 га, кадастровий номер :04:000:0030, яка розташована на території Словечанської громади Овруцького району Житомирської області.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23633853 від 13.08.2015 щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0458 га, кадастровий номер :04:000:0030.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп. в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Про перегляд заочного рішення може бути подана заява відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення на заочне рішення до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд (скарги), якщо така заява (скарга) подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 14.10.2022.