Постанова

Іменем України

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 517/190/21

провадження № 61-6183св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Захарівська районна державна нотаріальна контора Одеської області,

третя особа - Головне територіальне управління юстиції в Одеській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року у складі судді Тростенюк В. А. та постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконною постанову державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Романової І. С. про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право спадкування сертифікату колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП) «Дружба» від 16 лютого 2000 року № 0554863, яким посвідчується право на земельну частку (пай) розміром 8,7 га, згідно заповіту ОСОБА_2 від 13 жовтня 2000 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кошарка Фрунзівського району Одеської області померла її тітка ОСОБА_2 , яка за життя заповіла на її користь сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» від 16 лютого 2000 року № 0554863.

Вважає, що фактично прийняла спадщину за заповітом на підставі статті 549 ЦК УРСР (1963 року), якою передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Вона забрала речі тітки, а саме заповіт, сертифікат КСП «Дружба» на право на земельну частку (пай) від 16 лютого 2000 року, договір оренди землі від 03 березня 2000 року.

15 жовтня 2020 року вона звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак постановою від 24 грудня 2020 року державний нотаріус Романова І. С. відмовила їй у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки заповіт посвідчено особою, яка не мала таких повноважень, у тексті заповіту наявні суперечності в датах його посвідчення, також відсутні документи на підтвердження родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем та реєстрації останнього місця проживання спадкодавця, а заповіт не зареєстровано у Спадковому реєстрі.

Посилаючись на те, що постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є незаконною та такою що суперечить чинному законодавству, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності того, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса є незаконною та такою що, не відповідає нормам чинного законодавства.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням місцевого суду як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

04 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року в справі №303/5126/18, від 04 березня 2019 року в справі № 728/1929/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні справи.

Спадкодавець ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, заповіла належне їй майно, що свідчить про наявність саме у неї - особи, яка зазначена у заповіті, права на спадкування.

Доводи інших учасників справи

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2022 рокупоновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року.

Відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Фрунзівського районного суду Одеської області цивільну справу № 517/190/21 за позовом ОСОБА_1 до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа - Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, про визнання незаконною постанови державного нотаріуса.

Обставини справи

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала в с. Кошарка Фрунзівського району Одеської області.

Після її смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» на території Карабанівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, розміром 8,7 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчено сертифікатом серії № 0554863.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Дружба» від 16 лютого 2000 року № 0554863 своїй племінниці ОСОБА_1 .

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою від 24 грудня 2020 року державний нотаріус Романова І.С. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки, зокрема, вчинити нотаріальну дію, тобто видати свідоцтво про право на спадщину, без фізичної присутності в нотаріальній конторі спадкоємця або його представника за нотаріально посвідченою довіреністю неможливо; до нотаріальної контори були надіслані копії документів, крім заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину; заповіт посвідчено особою, яка не мала таких повноважень; відсутні документи на підтвердження реєстрації останнього місця проживання спадкодавця.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року в справі № 303/5126/18, від 04 березня 2019 року в справі № 728/1929/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

У статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії може відмовити у визначених цією нормою права випадках або в інших випадках, передбачених законом.

Пунктами 2, 9 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а також в інших випадках, передбачених законом.

За пунктами 10-12 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Главою 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (тут і надалі - у редакції, чинній час вчинення нотаріальної дії) при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно пункту 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

На підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно зазначив, що позивачка, всупереч вимогам законодавства, не виконала своє зобов`язання як спадкоємець та недоліки вказані в оскарженій постанові, не усунула.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконною постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що нотаріус відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» та у передбаченому Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України розглянула заяву позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину та за результатами розгляду цієї заяви вчинила відповідну нотаріальну дію.

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані, та не суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують.

Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судами, що в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 06 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун