Провадження № 2/466/903/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ковальчук О.І.

секретаря Коновал Х.В.

справа №466/12305/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування ШРА ЛМР про скасування розпорядження та встановлення порядку побачень батька з дитиною

в с т а н о в и в:

10.12.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування ШРА ЛМР про скасування розпорядження та встановлення порядку побачень батька з дитиною, в якому просить суд ухвалити рішення, яким скасувати розпорядження №647 Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.12.2021 року; встановити порядок побачень ОСОБА_2 із малолітньою донькою ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка проживає з матір`ю ОСОБА_1 наступним чином: - 1 субота щомісяця з 11 до 17 год. - у присутності матері; 3 неділя щомісяця з 11 до 17 год. - у присутності матері.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 червня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГУ юстиції у Львівській області.

У позивача та відповідача є спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 жовтня 2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова розірвано шлюб між позивачем та відповідачем.

20 жовтня 2020 рику рішенням Шевченківського районного суду м. Львова ухвалено стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Між позивачем та відповідачем не було спору щодо місця проживання доньки, а відтак від народження до сьогоднішнього дня спільна донька проживає з позивачем.

Після розірвання шлюбу позивач розпочала нове життя. Згодом у неї з`явився молодий чоловік, з яким позивач 13.10.2021 року уклала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Станом на сьогодні молоде подружжя ( ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ) та донька ОСОБА_5 проживають разом у квартирі чоловіка ( ОСОБА_4 ). Дана квартира належить ОСОБА_4 . Подружжя проживає у любові та злагоді, ведуть спільне господарство, приймають активну участь у житті доньки ОСОБА_5 , забезпечують її всім необхідних для повноцінного життя та розвитку (харчування, одяг, гуртки, лікування).

Відповідач протягом тривалого часу не з`являвся у житті доньки ОСОБА_5 , не займався її вихованням, достатньо не забезпечував її та взагалі не цікавився життям своєї дитини. У зв`язку з цим наша спільна донечка ОСОБА_5 забула про нього, не хоче говорити з відповідачем по телефону, коли він телефонує та взагалі не називає «татом» відповідача. Можливо, це у зв`язку з віком, оскільки Mapті всього лише 4 роки, а можливо дитина просто не хоче спілкуватися.

Позивач ніколи не забороняла відповідачу бачитись з донькою ОСОБА_5 . Однак, відповідач вирішив звернутися із заявою до Шевченківської районної адміністрації ЛМР, а саме до органу опіки та піклування щодо встановлення днів побачень із малолітньою донькою.

Відтак, 01.12.2021 року відбулось засідання комісії органу опіки та піклування Шевченківською району м. Львова. Па засіданні було проговорено, що відповідач буде бачитись з донькою ОСОБА_5 щомісячно, а саме кожну другу суботу та кожну третю неділю місяця з 11 год. до 13 год.

Однак, 08.12.2021 року Шевченківською районною адміністрацією ЛМР винесено розпорядження №647 та у даному розпорядженні інформація щодо днів побачень відповідача та доньки ОСОБА_5 значно відрізняється від того, що було обговорено на засіданні 01.12.2021 року.

У розпорядженні №647 встановили дні побачення доньки ОСОБА_5 і відповідача у такому порядку:

- 1 і 3 субота щомісяця з 11 до 14 год. - у присутності матері;

- 2 і 4 неділя щомісяця з 11 до 14 год. у присутності матері.

Відтак, позивач вважає, що дане розпорядження Шевченківської районної адміністрації ЛМР потрібно змінити, оскільки позивач з донькою ОСОБА_5 станом на сьогодні живе новою сім`єю, майже кожних вихідних їздять у село провідати бабусь і дідусів. Також, позивач періодично подорожує з донькою ОСОБА_5 на озеро, в гори, за межі ОСОБА_6 і можуть залишитись там на ніч. У майбутньому позивач планує поїхати з донькою на море за кордон, оскільки морське повітря піде на користь доньці ОСОБА_5 та її донька мріє про це.

Все вище перелічене позивач не зможе реалізувати, оскільки кожних вихідних буде приходити відповідач. Позивач прив`язана до місця проживання та до міста Львова у вихідні дні. Позивач з донькою ОСОБА_5 залишається весь час на вихідні бути у Львові або їхати на відпочинок на один день і повертатися, що є не дуже зручно для дитини.

Ця ситуація не справедлива по відношенню до дитини. Марта мріє подорожувати, побачити море, гори, відвідувати сім`ю у селі, розвиватися. Дитина привикла до того, що на вихідні вона завжди десь їздить. І сама позивачка мріє подарувати дитині гарне життя.

Тому, в інтересах доньки ОСОБА_5 позивач хоче встановити порядок побачень, та участі відповідача у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 наступним чином: 1 субота щомісяця з 11 до 17 год. - у присутності матері; З неділя щомісяця з 11 до 17 год. у присутності матері.

Позивач не бажає зменшити години спілкування відповідача з донькою ОСОБА_5 , а навпаки хоче врегулювати це питання. Позивач неодноразово спілкувалася з відповідачем та просила дозволу перенести побачення на інший день, однак відповідач не бажає цього чути та стверджує, що він проти перенесення побачення.

Виникає таке враження, що відповідач не думає про доньку ОСОБА_5 , про її захоплення, здоров`я, інтереси, мрії, а думає тільки про власні інтереси, а не про найкращі інтереси доньки.

Кожній дитині необхідно відпочивати, розважатися, подорожувати, навчатися за для гармонійного розвитку. У зв`язку з цим графік побачень необхідно змінити.

Позивач у свою чергу не заперечує відповідачу бачитись з донькою ОСОБА_5 , а навпаки сприяє цьому. Однак, потрібно розуміти, що донька ОСОБА_5 у свої 4 рочки звикла до такого життя, яке їй показувала позивачка.

Позивач зі своєї сторони бажає та пропонує відповідачу створити такий графік, який буде кращим для доньки ОСОБА_5 та який не буде перешкоджати нормальному розвитку доньки.

Тому, позивач вважає, що необхідно прислухатися до інтересів та побажань дитини, не «тримати» доньку Марту кожних вихідних у Львові, а дозволити доньці жити звичним способом життя. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. В останнє судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, підтримавши письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи. В останнє судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій не заперечив щодо задоволення позову та просив розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, в останнє судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25 червня 2016 року зареєстрували шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року розірвано (а.с.11).

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 02 серпня 2017 року (а.с.9).

Як встановлено судом, після припинення шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №647 від 08 грудня 2021 року, встановлено дні побачень ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1 і 3 субота щомісяця з 11 до 14 год. - у присутності матері; 2 і 4 неділя щомісяця з 11 до 14 год. у присутності матері. Також вказаним розпорядженням зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька ОСОБА_2 з його малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) та Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року.

Так, частинами 1 та 3 статті 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Зважаючи на приписи частини 2 статті 10 ЦПК України, суд враховує норми Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція).

Так, статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Положеннями статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

З огляду на приписи частини 4 статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд враховує практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ).

Так, ЄСПЛ зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Mamchur v. Ukraine» («Мамчур проти України») (Заява № 10383/09), №10383/09, §100, Страсбург, від 16 липня 2015 року).

Також, ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Hunt v. Ukraine» («Хант проти України») Заява N 31111/04, §54, Страсбург, від 07 грудня 2006 року).

Суд зазначає, що системний аналіз застосованих ним міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Такий висновок повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №487/2621/17-ц та від 03 лютого 2021 року у справі №140/1984/19.

Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що батько має право приймати участь у вихованні дитини, причин які б унеможливлювали цього судом не встановлено.

При цьому, суд надаючи оцінку аргументам позивача вважає за необхідне змінити порядок побачень ОСОБА_2 із малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: - 1 субота щомісяця з 11 до 17 год. - у присутності матері; 3 неділя щомісяця з 11 до 17 год. - у присутності матері, оскільки жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б обмежували право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з донькою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

Крім того, статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач надіслав заяву про визнання позову.

Відтак, проаналізувавши Розпорядження №647 від 08.12.2021 року, пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки саме вказаний графік побачень захистить порушені права позивача та відповідає інтересам дитини.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати, насамперед, її інтересам.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141,263,265,267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №647 від 08.12.2021 року про встановлення днів побачень ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити.

Встановити порядок побачень ОСОБА_2 із малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_1 наступним чином: - 1 субота щомісяця з 11 до 17 год. - у присутності матері; 3 неділя щомісяця з 11 до 17 год. - у присутності матері.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908,00 (дев`ятсот вісім) грн. сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування ШРА ЛМР, ЄДРПОУ - 04056115, м.Львів, вул. Липинського, 11.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова з дня його проголошення.

Текст рішення складено та підписано 06 жовтня 2022 року.

Суддя О. І. Ковальчук