Справа № 761/7326/21
Провадження № 2/761/4113/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 та її колишній чоловік ОСОБА_3 . Не маючи жодних підстав користуватися квартирою, відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації і уникає будь - яких перемовин з цього приводу. Зазначене перешкоджає позивачу повною мірою реалізувати своє право на користування та розпорядження нерухомим майном. За таких обставин представник позивача просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Провадження по справі відкрито 30.07.2021 р., відповідно до положень ст.ст. 19,274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та у спосіб встановлений чинним ЦПК України. В судове засідання не з`явився, заяв та клопотань від нього, відзив на позову заяву в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст. 223,280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Право власності на квартиру виникло у позивача на підставі договору купівлі - продажу квартири від 12.03.1993 року, укладеного з ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Савченко В.О.

Так, як свідчить довідка відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА в квартирі крім позивача з 19.06.2006 року зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник ОСОБА_2 пояснив під час розгляду справи, що ОСОБА_3 є колишнім чоловіком позивача, який не проживає в спірній квартирі, проте залишається зареєстрованим в помешканні. Зазначене перешкоджає власнику повною мірою розпоряджатися майном.

Під час розгляду справи доказів зворотного отримано не було.

Також не було отримано доказів, які свідчать про те, що позивач чинить ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою.

Як свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, копія якого долучено до матеріалів справи, шлюб між сторонами розірвано 23.01.2001 року

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки позивач є власниками квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою.

Так, в постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року по справі № 615/1636/17 зазначено, що виходячи з порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР, можна дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Зазначений висновок про застосування норм права міститься у постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.

У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

За приписами ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач не проживає в спірній квартирі, що не спростовано останнім у встановленому порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивача покласти останні на нього.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280-284, 352,354 ЦПК України, ст. 71 ЖК УРСР, ст. ст. 16,321,391,405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщеннямзадовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 15.07.2022 року.

Суддя: