Справа № 452/2768/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" квітня 2022 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,
секретаря Роман Л.І.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , спонукання до вчинення дій,-
22 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , спонукання до вчинення дій.
У позовній заяві покликається на ту обставину, що він проходив військову службу у Збройних Силах України. В період проходження служби брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, отримав статус учасника бойових дій, 17.08.2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 .
01.02.2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №27 підполковника ОСОБА_1 , звільнено наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 14.01.2019 року №10 з військової служби у запас відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З 01 лютого 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вислуга у Збройних Силах України на день виключення зі списків з особового складу частини складає:
-календарна 27 років 06 місяців 00 днів;
-пільгова 02 роки 03 місяці 22 дні.
Він проходячи службу в Збройних Силах України перебував на квартирному обліку, як такий, що потребує покращення житлових умов відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 №3 від 29.09.2003 року поставлено на облік з 01.10.1996 року.
Відповідно до протоколу засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2007 року ОСОБА_1 зараховано в загальній черзі із складом сім`ї чотири особи з 01.10.1996 року.
26 листопада 2015 року на підставі його рапорту, внесено зміни до облікової справи та включено в списки осіб, які користуються правом на першочергове забезпечення житлом, у зв`язку із набуттям ним статусу учасника бойових дій. Відповідні зміни внесено на підставі протоколу №18 від 26.11.2015 року.
20 лютого 2019 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 відповідно до протоколу № 4 від 20.02.2019 року підполковнику ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, оскільки останній звільнений в запас по закінченню контракту.
Вказані дії житлової комісії є неправомірними та такими, що порушують його права.
Вважає, що дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , що оформлені рішенням від 20.02.2019 року № 4 в частині відмови у виплаті грошової компенсації за належне позивачу для отримання жиле приміщення, є неправомірними.
А тому просить визнати протиправним рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 4 від 20.02.2019 року щодо відмови йому у наданні грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.
Скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2019 року № 4 в частині відмови йому у наданні грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.
Визнати право на отримання ним грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
22 жовтня 2021 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує обставини, викладені у тексті позовної заяви, покликаючись на правомірність своїх дій. Просив відмовити у задоволенні позову.
17 листопада 2021 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_2 , яка заперечила обставини, викладені у тексті відзиву, та просить задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до Війської частини НОМЕР_1 про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії в повному обсязі.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та просив закрити провадження у даній справі, у зв`язку з тим, що рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2019 року №4 не існує, що свідчить про відсутність предмету спору.
Дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданого 17.08.2015 року Головним управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.01.2019 року № 10 позивача було звільнено у запас на підставі п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за пп. «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
З 01 лютого 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Вислуга у Збройних Силах України на день виключення зі списків з особового складу частини складає:
-календарна 27 років 06 місяців 00 днів;
-пільгова 02 роки 03 місяці 22 дні.
Витягом з протоколу №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2003 року ОСОБА_1 зараховано на загальну чергу з 01.10.1996 року
Відповідно до витягу з протоколу №20 засідання житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 23.02.2007 року ОСОБА_1 зараховано в загальній черзі із складом сім`ї чотири особи з 01.10.1996 року.
Згідно рапорту позивача від 26 листопада 2015 року, із якого убачається, що внесено зміни до облікової справи та включено його в списки осіб, які користуються правом на першочергове забезпечення житлом, у зв`язку із набуттям ним статусу учасника бойових дій. Відповідні зміни внесено на підставі протоколу №18 від 26.11.2015 року.
Протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №4 від 20 лютого 2019 року підполковнику ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, оскільки останній звільнений в запас по закінченню контракту.
Мотиви з яких виходить суд та правове регулювання спірних правовідносин.
Законодавець передбачає певний порядок, згідно з якого надається грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі Вассерман проти Росії, відповідно до якої, засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути ефективним, як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі,й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі Мак Кенн проти Сполученого Королівства від 13 травня 2008 року пункт 50 (рішення у справі Кривіцька та Кривіцький проти України від 02 грудня 2010 року).
За положеннями статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із статтями 34, 37 ЖК Української РСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п.1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).
Даний Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших
утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (п. 1 Порядку).
На даний час ОСОБА_1 , після звільнення (виключення зі списків особового складу частини) перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 №344 від 13.04.2021 року, а відтак має право на забезпечення жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне йому для отримання жиле приміщення.
ОСОБА_1 як військовослужбовець має вислугу понад 20 років, з 1996 року перебуває на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують покращення житлових умов, не реалізував своє житлове право передбачене ч.1 ст.12 Закону №2011-ХІІ не із своєї вини.
За таких обставин, рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 за №4 від 20.02.2019 року, яким відмолено ОСОБА_1 , у наданні грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення суперечить положенням ст.47 Конституції України, ч.1 ст.12 Закону №2011-XII та п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081, а отже є незаконним та підлягає скасуванню. ОСОБА_1 та члени його сім`ї мають право на отримання житлового приміщення, а випадку не отримання такого жилого приміщення, відповідно на грошову компенсацію за належне жиле приміщення.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відтак, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, який позивач мав би сплатити при поданні позовної заяви, в сумі 908 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Визнати протиправним рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 4 від 20.02.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 у наданні грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2019 року № 4 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Визнати право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Зобов`язати житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 розглянути питання надання ОСОБА_1 грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текс рішення складено 25.04.2022 року.

Суддя