ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 628/2965/21 Номер провадження 22-ц/814/2605/22Головуючий у 1-й інстанції Барабанова В.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 серпня 2021 року, постановлену суддею Барабановою В.М., повний текст ухвали складений дата не вказана

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2021 року ОСОБА_1 вернувся до суду з заявою у порядку окремого провадження, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони у період з 01.11.1986 р. по 30.11.1986 р.

Заява мотивована тим, що він згідно запису №18 від 05.01.1976 року його трудової книжки був прийнятий шофером, а згідно запису №19 трудової книжки на підставі наказу Мінавто УССР від 29.04.1986 року №91, з 01.06.1986 року Куп`янське автопідприємство №20368 перейменовано в автопідприємство №16367. Згідно наказу №405 від 30.09.1986 року (далі мовою оригіналу) «О направлении водителей автоколонны № НОМЕР_1 в командировку в г. Иванков Киевской области» він був командирований до м. Іванково Київської області і приймав участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-ти км зоні в період з 01.11.1986 р. по 30.11.1986 р., тобто 30 днів, що підтверджується відповідною довідкою. Згідно посвідчення, серія НОМЕР_2 , учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, він є інвалідом II групи безстроково. Також його інвалідність була встановлено ще з 17.10.2005 року на підставі довідки до акту огляду медико-санітарної комісії, серія ХАр-04 №021594. 23.04.2018 року він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради із заявою щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення. 17.05.2018 року Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради відмовило йому з підстав того, що він повинен був брати участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради зробило запит до різних інстанцій щодо надання відповідних підтверджуючих документів, але підтверджуючи документи були відсутні. Заявник звертався із відповідною заявою до Виконавчого комітету Куп`янської міської ради, Міністерства соціальної політики та Харківської обласної державної адміністрації, але отримував аналогічні відповіді, в яких йому було відмовлено, так як відсутні підтверджуючи документи. Автопідприємство №16367 було ліквідовано, багато документів було знищено та не передано до архівів. Встановлення вказаного акту необхідно заявнику для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 серпня 2021 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення - закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, тому в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт участі та виконання заходів ОСОБА_1 по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони в період з 01.11.1986 р. по 30.11.1986 р., який фактично підтвердить його належність до інвалідів війни. У випадку, якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства, що відповідає правовій позиції Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 682/1765/18 (провадження № 61-46139св18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/10059/2020 йому відмовлено у задоволенні позовних вимог через відсутність доказів проходження служби в формуваннях Цивільної оборони, тому він був змушений звернутися до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, так як більше не має іншої змоги встановити факт наявності проходження служби у формуваннях цивільної оборони, а суд першої інстанції своєю ухвалою про закриття провадження фактично обмежив його в захисті його прав, не розглянувши справу по суті та в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження, закінчено підготовку апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 25.01.2022 року на 11-30 год. (а.с.70,73).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 28.07.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 84).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.08.2022 року призначена до розгляду на 26.09.2022 року (а.с. 85).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, представник заявника ОСОБА_2 та заінтересована особа Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток та повідомлень на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 92-94), заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2022 розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та оприлюднено 04.08.2022.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт участі та виконання заходів ним по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони в період з 01 листопада 1986 року по 30 листопада 1986 року.

Згідно посвідчення, серія НОМЕР_2 (категорія 1) від 06 листопада 2019 року, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с. 7).

Як вбачається з копієї трудової книжки ОСОБА_1 , він працював у Куп`янськом автопідприємстві №20368, яке пізніше перейменоване в ВАТ АТП -16367, в період з грудня 1984 року по жовтень 1991 року водієм першого класу (а.с. 16-17).

Відповідно до копії наказу Куп`янського автотранспортного підприємства № 16367 Харківського обласного Управління автомобільного транспорту від 30 вересня 1986 року №405, ОСОБА_1 відряджений для робіт в ДСУ-39 м. Іванково Київської області строком на один місяць з 31 жовтня по 30 листопада 1986 року (а.с. 9).

Як вбачається з довідки Куп`янського автотранспортного підприємства № 16367, у період з 01 листопада 1986 року по 30 листопада 1986 року ОСОБА_1 був зайнятий на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 11).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серія ХАР-04 № 021594, від 17.10.2005 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності безстроково. Причиною інвалідності зазначено захворювання пов`язане із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 12).

Згідно відповідей Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради № 2722-16/103 від 17.05.2018 року, виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області №10-О20 від 14.02.2020 року та Міністерства соціальної політики України № 74/0/78-18/291 від 15.02.2018 року вбачається, що з метою встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни йому необхідно надати підтверджуючі документи його залучення до ліквідації наслідків Чорнобильської АЄС у складі формувань Цивільної оборони (а.с. 18-21).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом даної заяви є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту участі заявника та виконання ним заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони у період з 01.11.1986 р. по 30.11.1986 р.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц зазначено, що «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право».

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду.

У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Правовий статус інваліда війни підтверджується відповідним посвідченням, виданим відповідно до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302(далі - Порядок).

У пункті 10 Порядку зазначено, що посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Таким чином, законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, тому в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт участі та виконання заходів ОСОБА_1 по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони в період з 01 грудня 1986 року по 30 грудня 1986 року, який фактично підтвердить його належність до інвалідів війни.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 310/8703/17 (провадження № 14-98цс19) зазначено, що «у випадку, якщо заінтересована особа отримала від заявника документи, які підтверджують факт його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте надала відмову, яку заявник, маючи документальні підтвердження зазначеного факту, вважає безпідставною, він може оскаржити такі дії заінтересованої особи до адміністративного суду, до повноважень якого належить, зокрема, перевірка законності й обґрунтованості відмови заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів як доказів його залучення до формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 482/2312/18 (провадження № 61-19669св19), від 20 травня 2020 року у справі № 682/1765/18 (провадження № 61-46139св18).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заявник звернувся до суду з метою отримання доказу, який би підтверджував правомірність його дій, спрямованих на отримання статусу інваліда війни. Тому, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що законодавство передбачає спеціальний порядок встановлення статусу інваліда війни, тобто в окремому провадженні не може бути встановлений юридичний факт залучення заявника до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який фактично підтвердить належність заявника до інвалідів війни.

Доводи ОСОБА_1 про необхідність звернення його з заявою про встановлення факту залучення його до складу формувань цивільної оборони під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в порядку окремого провадження цивільного судочинства, з підстав, що викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та засновані на помилковому трактуванні змісту наведених вище норм права.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для правильного вирішення спору, оскільки за встановлених судом обставин інші наведені апелянтом аргументи не є суттєвими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

УхвалуКуп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов