Номер провадження: 22-ц/813/6257/22
Справа № 501/3149/21
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Зеніної М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бочевара Михайла Павловича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 14.01.2022 року про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К. про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К. про визнання заповіту від 05.08.2016 року, складеного ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 недійсним.

Разом з тим, позивач просив призначити в межах цієї справи посмертну судово-психіатричну експертизу, посилаючись на те, що на момент складення заповіту спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки страждав на психічний розлад здоров`я.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.01.2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи страждав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-яким психічним розладом на момент складення заповіту, 05 серпня 2016 року?

- якщо так, то чи міг ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент складення заповіту 05 серпня 2016 року розуміти значення своїх дій або керувати ними?

Проведення експертизи доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричних експертиз (04655, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 103-а).

Витрати за проведення судової експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

Провадження по справі зупинено до закінчення експертизи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Бочевар Михайло Павлович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 14.01.2022 року скасувати та відмовити заявнику у задоволенні клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 04.10.2022 року на 15.30 годину, позивач та відповідач до суду не зявилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К. будучи повідомленим про розгляд справи на 04.10.2022 року на 15.30 годину, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, із клопотанням про розгляд справи в режимі відео конференції не звертався.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст..375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1-3 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст.. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Як роз`яснено у пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК України, частини другої статті 1257 ЦК України суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово - психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», заповіт може бути визнано недійсним, тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Відповідно до пункту 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я № 865 від 08 травня 2018 року предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду» для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. Разом із тим у випадках, коли вирішення справи залежить від психічного стану особи в момент вчинення нею певної дії, наприклад при розгляді справ про визнання правочинів недійсними з мотивів укладення їх фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати (стаття 225 ЦК), і за відсутності клопотання про призначення експертизи, суд згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК повинен роз`яснити позивачу його право на заявлення такого клопотання та наслідки невчинення цієї процесуальної дії. Експертиза повинна бути обов`язково призначена у випадках, передбачених статтею 145 ЦПК України.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року N53/5, та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Як роз`яснено у п. 14 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Призначаючи у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для зясування обставин, чи здатний був ОСОБА_3 на момент складення заповіту усвідомлювати значення своїх дій і чи міг він ними керувати, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, які мають вирішальне значення для розгляди справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання заповіту, складеного ОСОБА_3 05.08.2016 року на ім`я ОСОБА_1 недійсним.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 протягом життя страждав на психічний розлад здоров`я, перебував на обліку у лікаря-психіатра поліклініки №1 КНП «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та проходив там лікування в психо - неврологічному відділенні.

В 2001 році за рішенням СП МСЕК №2 ОСОБА_3 визнаний інвалідом ІІ групи безстроково з діагнозом F 07 (розлад особистості та поведінки). Періодично відвідував лікаря - психіатра зі скаргами на здоров`я.

На підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16.05.2018 ОСОБА_3 визнано недієздатним і над ним встановлено опіку.

До дня своєї смерті ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради з діагнозом «Органічний розлад особистості. F07/82», де і помер.

Згідно висновку судово-психіатричних експертиз від 24.01.2018 №33, ОСОБА_3 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Органічного розладу особистості, із зниженням когнітивних функцій та емоційно - вольовим порушенням, сутінковим розладом свідомості за анамнезом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F07.0», за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у зв`язку з чим нездатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 07.10.2020 №472, зробленого в межах справи № 501/2925/18, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в момент вчинення (складання та підписання) правочину договору дарування Ѕ частини квартири від 05.08.2016, на будь-який хронічний, стійкий психічний розлад (психотичного рівня), недоумство не страждав, виявлені клінічні ознаки психічних порушень у вигляді «Органічного розладу особистості» (діагностичні критерії якого прописані у рубриці «F07.0», Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за ступенем впливу на його вольові, критичні та когнітивні функції не досягли хворобливого рівня, та не позбавляли і не обмежували його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При цьому, відповідно висновку фахівця у галузі судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 № 1 від 18.01.2021 року - висновок судово-психіатричних експертів від 07.10.2020 №472 відносно ОСОБА_3 складений з істотним порушенням нормативних та методичних вимог, а підсумкові експертні висновки в ньому не є науково обґрунтованими. Відомості про експертів представлені неповно та неточно. Експертний аналіз відзначається очевидною неповнотою: не була витребувана основна частина медичних карт ОСОБА_3 із психіатричних закладів, не досліджувалися пояснення свідків та відповідачів стосовно психічного стану підекспертного в досліджуваний період часу. Аргументація експертного висновку є однобічною та суперечливою з наукової точки зору. Експертне рішення про збережену здатність ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 05.08.2016 не випливає зі змісту дослідницької частини висновку і має непереконливий характер.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного рецензування фахівця у галузі судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 , та наявності за життя у ОСОБА_3 психічних розладів, висновок судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 07.10.2020 №472, про те що ОСОБА_3 станом на 05.08.2016 року не страждав на психічний розлад здоров`я, викликає сумніви в його правильності, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення у справі судово-психіатричнї експертизи, яка крім того, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України є обов`язковою.

Крім того, предметом дослідження у висновку судово-психіатричних експертів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 07.10.2020 №472, був стан ОСОБА_3 на момент укладення ним договору дарування, а предметом дослідження в межах цієї справи є стан ОСОБА_3 на момент складення ним заповіту.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

За таких обставин, висновки суду про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, з урахуванням предмету спору, є обґрунтованими та вагомими.

Доводи апеляційної скарги, що суд не мотивував, чому проведення експертизи доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричних експертиз, а не КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», спростовуються наведеними в ухвалі обгрунтуваннями, відповідно яких суд вказав, що оскільки експертами КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» зроблено два протилежних висновки відносно психічного здоров`я ОСОБА_3 , і позивач наполягає на проведенні цієї експертизи Київським міським центром судово-психіатричних експертиз, а відповідач альтернативи не пропонує, то клопотання позивача про доручення проведення експертизи Київському міському центру судово-психіатричних експертиз підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для призначення експертизи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бочевара Михайла Павловича - залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 14.01.2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 18.10.2022 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк