Справа № 405/7293/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

представника позивача адвоката Міхальвої В.В.

представника відповідача адвоката Іванченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 156 100 грн. та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що в період з 16.08.1997 року по 12.07.2019 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 16.04.2019 року він, довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Лимар О.А., уповноважив відповідача та/або ОСОБА_3 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку, обмінювати, тощо) за ціну, на строк та на умовах за її розсудом належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого 06.02.2019 року ТСЦ 3541, транспортним засобом марки PEUGOT, модель 107, випуску 2012 року номер шасі НОМЕР_2 , тип загальний легковий, реєстраційний номер НОМЕР_3 з правом одержувати належні довірителю гроші за результатами згаданих договорів та вести справи у судових установах (в т.ч. апеляційної та касаційної інстанцій) з питань, що можуть виникнути при виконанні цієї довіреності, користуючись усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, у т.ч. з правом подачі позову, оскарження рішення суду, подання скарг та інших документів,вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності. Дана довіреність видана з правом передоручення повноважень в повному обсязі або частково іншій особі. Представники за цією довіреністю можуть передати свої повноваження частково або в повному обсязі іншій особі (заміснику), про що повідомлять довірителя та нададуть йому необхідні відомості про замісника. Невиконання цього обов`язку покладає на повірених відповідальність за дії замісника як за свої власні. Довіреність видана строком на один рік з правом тимчасового виїзду за межі України за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку та з правом передоручення повноважень (без зазначення особи замісника) в повному обсязі або частково і дійсна до 16.04.2020 року. Вказує, що будь-яких звітів про виконання виданої довіреності йому не надходило. Про передачу виконання доручення будь-якій іншій особі заміснику, ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 не повідомляли.

З Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ йому стало відомо, що 31.07.2019 року транспортний засіб марки PEUGOT, модель 107, випуску 2012 року номер шасі НОМЕР_2 був зареєстрований на іншу особу.

З метою встановлення фактичних обставин його представником було з`ясовано, що транспортний засіб марки PEUGOT 107, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , 31.07.2019 був перереєстрований з нього на іншого власника згідно договору купівлі-продажу від 30.07.2019 року № 7139/19, 005653, що був виданий (укладений) ФОП ОСОБА_4 , із зазначенням вартості продажу 156 100 грн. В письмовій відповіді ФОП « ОСОБА_4 , повідомила, що 30.07.2019 року був укладений договір комісії № 5653 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка діяла на підставі довіреності ННХ 281339 від 13.07.2019 року, що посвідчена приватним нотаріусом Цариченко Н.В., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , що представляє інтереси ОСОБА_1 , який є власником згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_1 від 06.02.2019 транспортного засобу згідно доручення ННТ 916735 від 16.04.2019 посвідченого приватним нотаріусом Лимар О.А. щодо продажу автомобіля PEUGOT 107 державний номер НОМЕР_3 загальною вартістю 156 100 грн.

Вважає, що оскільки ОСОБА_2 не повідомила йому відомості про особу замісника, саме вона відповідає за його вибір, а також за вчинені цим замісником дії по продажу зазначеного транспортного засобу та отримання грошових коштів у сумі 156 000,00 грн., які мали бути негайно передані йому.

27.05.2020 року в порядку досудового врегулювання спору ним на ім`я відповідача була направлена письмова Вимога про передачу одержаних грошових коштів у зв`язку з виконанням доручення на суму 165 000,00 грн. з повідомленням платіжних реквізитів. Вказана Вимога була отримана особисто відповідачем засобами спецзв`язку 28.05.2020 року. Письмова вимога була залишена без належного негайного виконання та відповіді. Зі сторони відповідача конкретні відомості щодо порядку виконання доручення та особи, яка здійснювала правочин щодо автомобіля відповідач не повідомила, грошові кошти одержані в результаті відчуження зазначеного транспортного засобу позивачу не повернула. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 20.11.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, вирішено питання про забезпечення позову.

17.12.2020 року відповідачем подано відзив на позов та зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що 06.09.2019 року Територіальним сервісним центром 3541 було здійснено перереєстрацію з неї на ОСОБА_1 транспортного засобу PEUGOT, модель 107, модель 107, випуску 2012 року номер шасі НОМЕР_2 , тип загальний легковий, дата першої реєстрації 03.08.2012 року, про що Позивачу було видано свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 . Проте вона перереєстрацію транспортного засобу не здійснювала, в тому числі договір купівлі-продажу № 3541/2019/1302993 транспортного засобу від 06.02.2019 року не підписувала. Вказує, що з 03.08.2012 року була фактичним володільцем транспортного засобу, а довіреність ОСОБА_1 від 16.04.2019 року, посвідчена приватним нотаріусом Лимар О.А., зареєстрована в реєстрі за № 169 була сприйнята нею, як згода другого подружжя на здійснення розпорядження зазначеним рухомим майном.

Посилаючись на відсутність волевиявлення щодо переоформлення транспортного засобу просила визнати недійсним договір купівлі-продажу № 3541/2019/1302993 транспортного засобу укладеного 06.02.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в Територіальному сервісному центрі № 3541 РСЦ МВС в Кіровоградській області.

23.12.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив по первісному позову.

Ухвалою суду від 13.01.2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 .

28.01.2021 року відповідачем за зустрічним позовом подано відзив на зустрічний позов.

09.02.2021 року представником позивача за зустрічним позовом подано відповідь на відзив.

18.02.2021 року представником позивача за первісним позовом подано заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року за клопотанням представника відповідача за первісним позовом у справі призначена судова почеркознавча експертиза, провадження у справі зупинено.

У зв`язку з отриманням висновку експерта, ухвалою суду від 27.09.2021 року, провадження у справі відновлено.

За клопотанням представника позивача за первісним позовом до участі в справі в якості співвідповідачів залучені ОСОБА_5 , фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , подана заява про зміну предмета позову та стягнення солідарно суми боргу в розмірі 156 100,00 грн. з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 21.06.2022 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині вимог солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та залишення вимог в первісній позовній редакції щодо стягнення суми боргу та судових витрат з відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.06.2022 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримала, просила відмовити в задоволенні вимог зустрічного позову, представник відповідача за первісним позовом позов не визнав та просив задовольнити вимоги зустрічного позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.08.1997 року. Рішенням від 12.07.2019 року у справі № 405/3960/19 Ленінський районний суд м. Кіровограда розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Щодо вимог первісного позову судом встановлено, що ОСОБА_1 16.04.2019 року видав довіреність на ім`я ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 та/або ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , яка була посвідчена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Лимар О.А. та зареєстрована в реєстрі № 169. Відповідно до довіреності ОСОБА_1 надав право ОСОБА_2 та/або ОСОБА_3 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку, обмінювати, тощо) за ціну, на строк та на умовах за їх розсудом належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого 06.02.2019 року ТСЦ 3541, транспортний засіб марки PEUGOT, модель 107, випуску 2012 року номер шасі НОМЕР_2 , тип загальний легковий, реєстраційний номер НОМЕР_3 з правом одержувати належні довірителю гроші за результатами згаданих договорів та вести справи у судових установах (в т.ч. апеляційної та касаційної інстанцій) з питань, що можуть виникнути при виконанні цієї довіреності, користуючись усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, у т.ч. з правом подачі позову, оскарження рішення суду, подання скарг та інших документів,вчиняти також всі інші юридично значимі дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності.

Ця довіреність на підставі ч.2 ст.240 ЦК України видана з правом передоручення повноважень в повному обсязі або частково іншій особі. Представники за цією довіреністю можуть передати свої повноваження частково або в повному обсязі іншій особі (заміснику), про що повідомлять довірителя та нададуть йому необхідні відомості про замісника. Невиконання цього обов`язку покладає на повірених відповідальність за дії замісника як за свої власні.

Довіреність видана строком на один рік з правом тимчасового виїзду за межі України за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку та з правом передоручення повноважень (без зазначення особи замісника) в повному обсязі або частково і дійсна до 16.04.2020 року.

13.07.2019 року ОСОБА_2 в порядку передоручення видала довіреність на імя ОСОБА_5 , що посвідчена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Цариченко Н.В. та зареєстрована в реєстрі за № 942.

Відповідно до доручення ОСОБА_2 , яка діяла на підставі ст. 240 ЦК України в порядку доручення від імені та в інтересах ОСОБА_1 , в силу усного попередньо укладеного з повіреним договору, даною довіреністю уповноважила ОСОБА_5 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку) за ціну та на умовах за його розсудом, належного ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 , виданого 06.02.2019 ТСЦ 3541, автомобілем марки PEUGOT,модель 107, тип загальний легковий загальний хетчбек-В, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , колір - жовтий, дата першої реєстрації: 03.08.2012 року.

Для виконання цих дій представникам надається право представляти інтереси власника транспортного засобу в органах нотаріату, відповідних органах ДАІ, митних та податкових органах, інших установах з усіх без винятку питань пов`язаних з володінням, експлуатацією та відчуженням вказаного транспортного засобу, зняти з обліку в органах ДАІ, одержати транзитні номери, подавати від імені власника заяви, одержувати необхідні довідки та документи, підписувати правочини на укладення яких видана ця довіреність; одержувати належні власнику гроші та проводити розрахунки за такими правочинами, сплачувати необхідні платежі (державне мито, податки та збори), нараховані на імя власника, замовляти та одержувати дублікат цієї довіреності в разі їх втрати, а також виконувати всі інші юридично значимі дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством для такого роду уповноважень.

Довіреність видана без права передоручення з правом тимчасового виїзду за межу України (отримавши для цього необхідну документи в компетентних органах) і діє до 16.04.2020 року.

30.07.2019 року за договором комісії № 5653 від 30.07.2019 року укладеним між ФОП ОСОБА_4 (Комісіонер) в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (Комітент) в особі, ОСОБА_5 , документ посвідчення якої НОМЕР_5 від 30.07.2019 року, виданий приватним нотаріусом Цариценко Н.В., сторони погодили умови, що комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПК України): марка, модель PEUGOT 107 Хебчек-В 2012 року випуску, колір жовтий, №кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 06.02.2019 року за ціною, не нижче узгодженої Стронами, а саме: 156 100 грн.

За умовами договору купівлі-продажу транспортного засобу №7139/19/005653 від 30.07.2019 року продавець - ФОП ОСОБА_4 на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договору комісії № 5653 від 30.07.2019 року передала у власність покупцеві ОСОБА_6 транспортний засіб, (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 ст. 189 ПК України): марка, модель PEUGOT 107 Хебчек-В 2012 року випуску, колір жовтий, №кузова (шасі, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником (Комітентом за Договором комісії) транспортного засобу 06.02.2019 року.

Передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна та оформляється актом приймання-передачі в двох примірниках, який підписується сторонами (п. 2.1. договору)

Право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, який є невідємною частиною даного договору (п. 2.2. договору).

По умовами розділу 3 договору купівлі-продажу транспортного засобу, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 156 100 грн.

26.06.2020 року ФОП ОСОБА_4 , повідомлено, що згідно акту приймання-передачі, який власноруч підписала продавець ОСОБА_5 та в присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вона отримала кошти в розмірі 156 100 грн. від ОСОБА_6 . Сторони на момент підписання договору комісії, акту приймання-передачі та договору купівлі-продажу претензій одна до одної не мали.

З відповіді Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві судом встановлено, що транспортний засіб PEUGOT 107 Хебчек-В 2012 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , 31.07.2019 року був перереєстрований із громадянина ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , на іншого власника згідно договору купівлі-продажу від 30.07.2019 року № 7139/19/005653, що був виданий (укладений) ФОП ОСОБА_4 , із зазначенням вартості 156 100 грн.

Відповідно до ч. 1 та абз. 1 і 2 ч. 3 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У силу вимог ч. 1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частиною 3 ст.238 ЦК України передбачено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 240 ЦК України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні.

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до положень ст.ст. 1003, 1004 та 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. До обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителю на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно до ст. 1005 ЦК України, повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. Повірений має право передати на виконання доручення іншій особі (замісникові), якщо це передбачено договором або якщо повірений був вимушений до цього обставинами, з метою охорони інтересів довірителя. Повірений, який передав виконання доручення замісникові, повинен негайно повідомити про це довірителя. У цьому разі повірений відповідає лише за вибір замісника.

Довіритель має право у будь-який час відхилити замісника, якого обрав повірений.

Якщо замісник повіреного був указаний у договорі доручення, повірений не відповідає за вибір замісника та за вчинені ним дії.

Якщо договором доручення не передбачена можливість вчинення дій замісником повіреного або така можливість передбачена, але замісник в договорі не вказаний, повірений відповідає за вибір замісника.

У постанові від 16.05.2019 року у справі № 401/2995/16-ц (провадження № 61-1129св17) Верховний Суд сформував правовий висновок, що відносини представництва мають особистий характер, а тому первинний представник має сповістити особу, яку представляє, про здійснене передоручення і повідомити їй необхідні відомості про особу, якій він передав повноваження. Повідомлення про вчинене передоручення має бути направлено особі, яку представляють, негайно, оскільки особа, яку представляють, якщо вона вважає за необхідне, має право в односторонньому порядку скасувати проведене передоручення. Невиконання цього обов`язку представником тягне за собою його відповідальність перед особою, яку представляють, за дії замісника як за свої власні.

Суд враховує, що вчиняючи правочин, предметом якого транспортний засіб засіб PEUGOT 107 Хебчек-В 2012 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , відповідач діяла в межах чинного законодавства із урахуванням повноважень, наданих позивачем на підставі довіреності. Неповернення позивачу виручених коштів від продажу автомобіля не є підставою для визнання правочину недійсним, однак не позбавляє останнього права звернутися до суду із відповідним позовом з метою захисту своїх прав у зв`язку із неналежним виконання договору доручення. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі № 357/6663/16-ц.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України, повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

У постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року в справі № 320/4274/16-ц сформований правовий висновок по застосуванню ч.2 ст. 530, п.3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України та вказано, що «у разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки пункт 3 частини першої статті 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою статті 530 ЦК України».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2020 року у справі № 357/4086/16-ц.

Відповідно до вимог ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Суд враховує, що відповідачем не надано доказів про те, що вона повідомляла ОСОБА_1 відомості про особу замісника, ОСОБА_5 , яка вчинила від його імені правочин по відчуженню автомобіля PEUGOT 107 державний номер НОМЕР_3 , а тому приходить до висновку, що саме відповідач в силу положень ст. ст. 1003, 1004, 1005 та 1006 ЦК України є відповідальним за вибір свого замісника,а також за вчинені цим замісником дії по продажу зазначеного транспортного засобу з отриманням його вартості у сумі 156 000,00 грн.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що грошові кошти від продажу автомобіля були передані довірителю 30.07.2019 року, або передані в інший строк (термін) погоджений із ним.

В судовому засіданні також встановлено, що станом на день розгляду справи відповідач, з моменту реалізації автомобіля грошові кошти позивачеві, не повернула, а обставини їх не отримання від замісника чи отримання у іншому розмірі ніж передбачено умовами договору купівлі продажу не доводила.

За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 156 100 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу 7139/19/005653 від 30.07.2019 року, оскільки відповідачем дані відомості не спростовані належними доказами.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу. суд приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 4 ЦПК України наголошує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України, і до принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Встановлено, що 06.09.2019 року Територіальним сервісним центром 3541 було здійснено перереєстрацію з ОСОБА_2 (продавець) на ОСОБА_1 (покупець) транспортного засобу PEUGOT, модель 107, модель 107, випуску 2012 року номер шасі НОМЕР_2 , тип загальний легковий, дата першої реєстрації 03.08.2012 року, про що Покупцеві було видано свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 .

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що у неї було відсутнє волевиявлення по перереєстрації транспортного засобу, договір купівлі-продажу № 3541/2019/1302993 транспортного засобу від 06.02.2019 року вона не підписувала.

Відповідно до висновку експерта № 2560/2561/21-27 від 19.08.2020 року, підпис від імені ОСОБА_2 , який міститься в графі «Продавець» договору купівлі-продажу, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною сторонами).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, згідно ч.1 ст. 638 ЦК України.

Згідно приписів частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як у ч. 1 статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений (неукладений), права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду не одноразово звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Оцінюючи спосіб захисту визначений в зустрічному позові, суд враховує, що з 06.02.2019 року ОСОБА_2 не оскаржувала договір купівлі-продажу ТЗ., з підстав відсутності її волевиявлення по переоформленню транспортного засобу.

16.04.2019 року позивач прийняла до виконання усний договір доручення на виконання довіреності ОСОБА_1 за № 169, підписавши при цьому в подальшому довіреність 30.07.2019 року № 942 на ОСОБА_9 , узгодивши подальші дії по відчуженню автомобіля, як такого що належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 , виданого 06.02.2019 року ТСК 3541.

У вирішенні відповідного зустрічного позову суд застосовує правову позицію Верховного суду від 07.10.2020 року у справі № 450/2286/16-ц в якій сформований правовий висновок «що в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Суд приходить до висновку, що підписаними документами і своєю поведінкою ОСОБА_2 прямо висловила, що право на оспорення правочину нею реалізовуватися не буде і таке право за її особистим волевиявленням щодо самої себе припинилося.

Звернення ОСОБА_2 з зустрічним позовом по визнанню правочину недійсним здійснено нею всупереч своїй попередній поведінці, яка була повністю спрямована на реалізацію транспорту і одержання коштів, а позов ініційований лише після відкриття провадження у цивільній справі № 405/7293/20.

За фактичних обставин справи, суд вважає, що сам по собі факт визнання недійсним договору купівлі-продажу № 3541/2019/1302993 від 06.02.2019 року не призводить до автоматичного визнання недійсними довіреності ОСОБА_1 від 16.04.2019 року № 169; довіреності ОСОБА_2 від 30.07.2019 року № 942 на ОСОБА_5 , а також не робить нечинними та/або не змінює умов договорів на підставі яких позивач за зустрічним позовом власними діями та за власним волевиявленням здійснив продаж автомобіля як такого, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 , виданого 06.02.2019 року ТСК 3541.

Суд враховує, що вимоги про застосування реституції (повернення сторін у первісний стан) позивачем за зустрічним позовом не заявлявлені, однак за умови державної реєстрації автомобіля за новим власником реституція та здійснення державної реєстрації ТЗ на ім`я ОСОБА_2 є неможливою.

Спосіб поновлення права за ОСОБА_2 , який пов`язаний з визнанням недійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 06.02.2019 року судом не встановлено.

Отже, розглядаючи даний спір в частині зустрічних позовних вимог, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1 981,40 грн., судові вирати за зустрічним позовом вважаються судом понесеними позивачем за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 156 100,00 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1 981,40 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача за зустрічним позовом.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 07.10.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 , прож. АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_7 , прож. АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко