Справа № 522/4494/20
Провадження № 2/522/3633/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Кічмаренко С.М.

при секретарі Латенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради, за яким просив стягнути волідарно на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 182 670,78 грн., суму сплачену за проведення експертизи у розмірі 2 500 грн., суму сплачену за інформацію щодо погодних умов 149,90 грн., суму моральної шкоди у розмірі 1 000 грн., суму витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. та суму судового збору у розмірі 1 893,21 грн.

Згідно обґрунтування позову, 19.08.2019 приблизно о 20 годині 00 хвилин дерево, яке знаходиться на відстані 10 метрів від зупинки Турбаза (Генуезька) по стороні на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1 зламалось та впало на запаркований автомобіль Mitsubishi Lancer чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу. За даним фактом позивач відразу викликав на місце події працівників поліції, які зафіксували вищенаведені обставини, відібрали письмові пояснення та склали відповідний протокол огляду місця події в присутності понятих.

Посилався на те, що унаслідок описаного вище падіння частини дерева, належному позивачу автомобілю було спричинено механічні пошкодження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Пресдтавник відповідача заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на те, що Виконавчий комітет Одеської міської ради та Одеська міська рада не є належними відповідачами по справі.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення з`явившихся учасників справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Mitsubishi Lancer чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

19.08.2019 приблизно о 20 годині 00 хвилин дерево, яке знаходиться на відстані 10 метрів від зупинки Турбаза (Генуезька) по стороні на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1 зламалось та впало на запаркований автомобіль Mitsubishi Lancer чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу.

За даним фактом позивач відразу викликав на місце події працівників поліції, які зафіксували вищенаведені обставини, про що свідчить складений працівниками ГУНП в Одеській області протокол огляду місця події від 19.08.2019, та фото фіксація, надана позивачем до позову.

Внаслідок описаного вище падіння частини дерева, автомобілю було спричинено механічні пошкодження, що підтверджується доданими фотоматеріалами.

Згідно висновку експерта № 156-19 від 05.09.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок події, яка відбулася 19.08.2019, визначається рівною 100 898,65 грн.

Суд вбачає, що з метою встановлення належного балансоутримувача зелених насаджень (дерев), розташованих на відстані 10 метрів від зупинки Турбаза (Генуезька) по стороні на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1 , представник позивача звертався із відповідними запитами до Одеської міської ради.

Листом від 07.10.2019, головою Приморської районної адміністрації було повідомлено, що за інформацією КП «Міськзелентрест» зелені насадження, розташовані на відстані 10 метрів від зупинки Турбаза по стороні, на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1 , не знаходяться на балансі та не утримуються підприємством, відповідний договір щодо догляду за зеленими насадженнями за вище зазначеною адресою з балансоутримувачем, власником або користувачем КП «Міськзелентрест» не укладався.

Листом від 21.02.2020 в.о. директора Департаменту міського господарства Одеської міської ради повідомив, що порядок утримання зелених насаджень на території міста визначається «Правилами блогоустрою території м. Одеси», затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 № 1631-VI.

Відповідно до п.4.14. зазначених Правил, відповідальність за утримання зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів лягає: - на вулицях, перед будівлями до проїжджої частини, в середині міжквартальних насаджень та насаджень районів міста на балансоутримувачів, власників, користувачів жилових, громадських, промислових будівель і споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови; - натериторіях підприємств, а також на прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на ці підприємства; - на територіях, відведених під будівництво та прилеглих до них ділянок, з дня початку робіт на замовників будівництва; - на пустирях, морському узбережжі, лиманах, берегах водойм на підприємства відповідно до рішень виконавчого комітету Одеської міської ради; - на приватних садибах і прилеглих ділянках на їх власників.

У відповідності до п.4.7. Правил усі роботи з поточного утримання зелених насаджень на територіях, закріплених за підприємства, установами і організаціями (незалежно від форм власності), проводяться силами і коштами цих підприємств, установ і організацій або на договірних засадах зі спеціалізованими підприємствами, які мають досвід у сфері поводження із зеленими насадженнями.

Також вказано, що за інформацією департаменту документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради в електронній базі документообігу виконавчого комітету Одеської міської ради «Діло» за вищезазначений період за зазначеними в запиті критеріями не виявлені рішення виконавчого комітету Одеської міської ради.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст.1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що за загальним правилом шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст.1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зелені насадження є елементом благоустрою.

Згідно з положеннями пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою, в свою чергу, є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах, на алеях, бульварах, у садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

За положеннями п. 2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045, видалення зелених насаджень здійснюється, зокрема, у разі виявлення аварійних, сухостійних і фаутних дерев.

Згідно з п. 7 вказаного Порядку, видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на об`єкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акту обстеження зелених насаджень, що складається відповідно до п. 4 цього Порядку.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно п.2 ч.1 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень.

Як зазначалось вище, звертаючись до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради та до Одеської міської ради, представник позивача обґрунтував відсутністю встановленого належним чином балансоутримувача зелених насаджень, розташованих за місцем події, не зважаючи на те, що згідно положень ст.ст.10,15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також п.п.3.2,5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, балансоутримувач щодо об`єктів державної та комунальної власності має бути визначений в обов`язковому порядку виконавчими органами місцевої влади.

Таким чином, на думку суду належним відповідачем по справі є Департамент міського господарства Одеської міської ради, що обґрунтовано положеннями Одеської міської ради №4189-VII від 30 січня 2019 року «Про заходи підвищення ефективності реалізації повноважень виконавчих органів Одеської міської ради», яким затверджено Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради.

Згідно п.2.2.11 вказаного Положення повноваження щодо визначення належного балансоутримувача зелених насаджень, як елементів благоустрою комунальної власності, покладено саме на відповідача. Крім того, відповідно до Міської програми розвитку та збереження зелених насаджень м.Одеси на 2017-2020 роки, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 08 лютого 2017 року №1607-VII (чинного на час спричинення шкоди) Департамент МГ ОМР, як її виконавчий орган, визначений її відповідальним виконавцем. Джерелами фінансування програми є кошти бюджету м.Одеси.

Департамент міського госпорадства Одеської міської ради за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування, а не комунальним підприємством, яке за загальним правилом може визначатися в якості балансоутримувача.

Зазначене підтверджується Положенням про Департамент міського господарства Одеської міської ради ( далі Положення), затвердженим рішенням Одеської міської ради №4189-VII від 30 січня 2019 року «Про заходи підвищення ефективності реалізації повноважень виконавчих органів Одеської міської ради», відповідно до якого Департамент МГ ОМР є виконавчим органом Одеської міської ради, фінансування видатків якого здійснюється за рахунок коштів бюджету міста відповідно до затвердженого кошторису. Департамент є юридичною особою, має гербову печатку, штампи, бланки, рахунок в органах Державної казначейської служби.

Згідно п.2.2.6 Положення на Департамент покладено функції щодо здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства України у сфері благоустрою на території міста; проведення конкурсів з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою (п.2.2.11); участь в організації та здійсненні благоустрою міста, озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, забезпечення зовнішнього освітлення міста (п.2.2.22). Аналогічні завдання присутні й в поточній редакції Положення про Департамент МГ ОМР (п.2.2.11, п.2.2.22), затвердженого рішенням Одеської міської ради №5451- VII від 11 грудня 2019 року.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту, органи самоорганізації населення.

Визначення виконавчих органів рад міститься у ст.11 вказаного закону, відповідно до якої виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є (1) їх виконавчі комітети, (2) відділу, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Подальша деталізація таких виконавчих органів наведена у ст.ст.51,54 вказаного закону.

Таким чином, створені радою відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення відповідних виконавчих повноважень разом із її виконавчим комітетом діють як її виконавчі органи. З поміж них саме Департамент МГ ОМР є тим її виконавчим органом, до кола повноважень якого віднесено питання контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою, участь в його організації та здійсненні, в озеленені, охорони зелених насаджень на території міста Одеси, визначення належних балансоутримувачів цих об`єктів тощо.

Більш того, Департамент міського господарства Одеської міської ради і є тим виконавчим органом місцевого самоврядування, який згідно ст.ст.15,20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснює організацію благоустрою території населеного пункту, зокрема шляхом визначення у встановленому порядку балансоутримувачів відповідних об`єктів.

Тому саме Департамент є відповідальним виконавчим органом Одеської міської ради за визначення балансоутримувачів зелених насаджень на території міста Одеси, обов`язковість яких встановлена нормами ст.ст.10,15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також п.п.3.2,5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України.

Таким чином, з огляду на організаційно-правовий статус та коло власних повноважень, саме Департамент міського господарства Одеської міської ради є належним відповідачем та повинен відшкодувати майнову шкоду позивачеві.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

ВС у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі № 705/3876/18 підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача за згодою позивача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

З огляду на викладене, суд вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять наявність повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, прямого причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, вину відповідача в заподіянні шкоди, а відтак, наявність всіх необхідних ознак складу цивільного правопорушення відповідно до ст.1166 ЦК України, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.15-16, 22-23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, Законом України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 2, 4, 10-13, 43, 49, 64, 76, 81, 82, 89, 95, 133, 141, 210, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України; суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Суддя: С.М.Кічмаренко