УХВАЛА

19 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 201/5118/21

провадження № 61-10184ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Соборного відділу Державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська з позовом до Держави України, Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що з 06 липня 2009 року по 31 грудня

2012 року вона працювала на посаді юрисконсульта

у ДП «Дніпропетровськавтотранссервіс». З 01 січня 2013 року її звільнено

з посади на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із невиплатою заробітної плати. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2014 року стягнуто

з ДП «Дніпропетровськавтотранссервіс» на її користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 42 924,89 грн та 1 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Рішенням Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року було стягнуто

з ДП «Дніпропетровськавтотранссервіс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 34 524,00 грн. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2016 року стягнуто з ДП «Дніпропетровськавтотранссервіс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 37 674,00 грн. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2018 було стягнуто з ДП «Дніпропетровськавтотранссервіс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 90 596,56 грн.

Вказує, що всі зазначені рішення перебували на виконанні у Соборному ВДВС

у м. Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та були повернути позивачу без виконання, оскільки державному виконавцю не вдалося встановити наявність будь-якого майна боржника, на яке він міг звернути стягнення. На теперішній час всі вказані рішення залишаються невиконаними, що завдає їй моральної шкоди, яка починаючи з 01 січня

2013 року не може отримати належну їй заробітну платню.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня

2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду

від 13 вересня 2022 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 65 000,00 грн.

18 жовтня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року.

У касаційній скарзі Міністерство юстиції України просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову

в задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100= 248 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги

та посилання заявника на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважає їх необґрунтованими, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якої одним

із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства

і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням вказаного, оскільки Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України,

та інші заявлені клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Соборного відділу Державної виконавчої служби

у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська