Справа № 698/530/22
Провадження № 2/698/157/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

при секретарі судових засідань Пугачовської Т.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіхвидівзаробітку (доходу) відповідача, але не меншеніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи із дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.09.2019 року, під час якого у них народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її матеріальному утриманні. Сімейне життя не склалося і з вересня 2021 року позивачка разом з відповідачем не проживає. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, а відповідач ухиляється від покладеного на нього ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Про способи виконання обов`язку утримувати до повноліття дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років в досудовому порядку з чоловіком домовитися невдалося, нотаріальних договорів не укладали. Оскільки відповідач в добровільному порядку систематично не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання сина, позивачка змушена звернутись до суду з позовом про захист свого цивільного права. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги в сумі 700 грн..

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити позивачці в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів на дитину через відсутність спору, оскільки вважає, що добровільно та систематично сплачує аліменти на дитину та робить інші додаткові витрати на утримання дитини. Також просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дружини, посилаючись на відсутність у нього матеріальної можливості надавати таку допомогу через свій матеріальний стан, а також вказує на наявність доходу відповідачки від продажу одягу в інтернеті. Крім того, відповідно до ст. 136 ЦПК України просить звільнити від сплати судових витрат по справі враховуючи його матеріальний стан.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якому остання позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що на час звернення до суду не працює та отримує допомогу від держави 860 грн., разом з тим, визнала суму перерахованих їй аліментів зазначених у відзиві. Вважає, що відповідач не несе будь яких витрат на утримання квартири в якій проживає, оскільки проживає з батьками які і оплачують комунальні послуги.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому просить витребувати у позивачки роздруківку транзакцій з двох карток «ПриваБанку» за 2020 рік та першу половину 2021 року та копію титульної сторінки медичної картки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як доказ спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також посилається на договір оренди, як доказ якій підтверджує зазначені обставини та який знаходиться в ріелторській конторі. Окрім того, відповідач заперечує обставини щодо переїзду позивачки з дитиною у вересні 2021 року до с. Бродецьке до матері та обставини придбання будинку в с. Бродецьке 07.09.2021 року за її кошти, а також зазначає, про обставини спільного проживання в період з вересня 2021 року по липень 2022 року та витрати на утримання сім`ї. Позивач переконаний, що між ним та позивачкою існує домовленість про утримання дитини в зв`язку з чим відсутній предмет спору з приводу стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Крім того, вказує, що дії із сплати аліментів на утримання дитини з липня 2022 року з його сторони є добровільними, він має одну роботу, утримує квартиру своїх батьків, а позивачка має неофіційний дохід від продажу одягу в інтернеті, що належним чином її забезпечує.

Окрім того, подав додаткові пояснення відповідно до яких сплатив аліменти за вересень 2022 року в суті 3000 грн. та заначив про навчання на магістратурі Черкаського державного технологічного університету та понесені витрати за навчання 15450 грн.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21.07.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Ухвалою суду від 11.10.2022р. відмовлено відповідачу у клопотанні про забезпечення доказів.

У відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Так, обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом пунктів 1-3 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно приписів ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 12.09.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 12.09.2019 року зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено відповідний запис № 1587.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 31.03.2020 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 543.

На даний час сторони разом не проживають, згідно з довідкою виконкому Катеринопільської селищної ради від 20.07.2022 року № 320 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею проживає без реєстрації син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, малолітній син сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні.

Вказані відомості також підтверджуються довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 613/09-24 від 20.09.2021 року стосовно ОСОБА_1 ..

Судом критично сприймаються твердження відповідача про укладення угоди про добровільне утримання та сплату аліментів на малолітню дитину між сторонами, оскільки належних доказів укладення договору про сплату аліментів на дитину в порядку визначеному ст. 189 СК України суду не надано.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідач працевлаштований, має офіційний та стабільний дохід, працює в ТОВ «ПРО маркетинг» з 01.08.2009 року та отримує заробітну плату, що підтверджується копією довідки № 05/08-22-01 від 05.08.2022 року, зобов`язаний утримувати свою малолітню дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою, домовленості про добровільне утримання та сплату аліментів на малолітню дитину між сторонами не досягнуто, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки в цій частині є обґрунтованими, тому необхідно стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

При цьому судом враховано, що відповідачем в добровільному порядку перераховувалися кошти позивачці на утримання дитини 1082.00 грн., згідно копії платіжного доручення № Р24А63764056D641334 від 18.07.2022 року, 200.00 грн. згідно копії платіжного доручення № Р24А63837492D350759 від 18.07.2022 року, 1000.00 грн. згідно копії платіжного доручення № Р24А158169510D61364 від 15.08.2022 року, 1000.00 грн. згідно копії платіжного доручення № Р24А112238905D46686 від 01.08.2022 року, 1000.00 грн. згідно копії квитанції № Р24А207055622D43835 від 29.08.2022 року, 1000.00 грн. згідно копії квитанції № Р24А284841684D30064 від 19.09.2022 року, 1000.00 грн. згідно копії квитанції № Р24А310392333D77081 від 19.09.2022 року в загальній сумі 6282.00 грн, що не заперечується позивачкою, а за вказаних обставин та враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить 2201 грн., суд приходить до висновку про можливість відступлення від вимог ч. 1 ст. 191 СК України щодо стягнення аліментів з дня пред`явлення позову, а вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини починаючи з 01.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача утримання на її користь як дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, до досягнення цією дитиною віку трьох років, то суд враховує, що право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Однак у матеріалах справи відсутні докази про достатність у відповідача доходів, будь - якого матеріального активу як джерела виплати аліментів на утримання дружини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює в ТОВ «ПРО маркетинг» на посаді фахівця з обліку та контролю тмц та отримує в середньому заробітну плату, яка становить 6848.66 грн., зареєстрований та проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, відповідно до наданих суду копій пенсійних посвідчень та навчається в магістратурі Черкаського державного технологічного університету за що сплачує 15450 грн..

Доказів того, що відповідач має дохід, окрім заробітної плати, а також про розмір такого доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло б бути взято судом до уваги при вирішенні спору, що розглядається, позивачкою не надано.

Тому у суду відсутні підстави для висновку про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на дружину до досягнення дитиною трирічного віку.

Крім того, задоволення позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на її особисте утримання може призвести до скрутного матеріального становища відповідача, а також ускладнення виконання цього судового рішення.

Суд звертає увагу позивачки, що метою аліментного зобов`язання є забезпечення отримання нужденними членами сім`ї матеріальної допомоги за рахунок інших осіб, що перебувають з ними у сімейно-правових відносинах.

Натомість, судом встановлено, що позивачка хоча і не працює, разом з тим під час спільного проживання з відповідачем придбала будинок відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 07.09.2021 року.

Судом критично сприймаються твердження відповідача про отримання позивачкою доходів від продажу одягу в інтернеті, оскільки належних доказів суду не надано.

Таким чином, оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов`язком відповідача як особи, яка вказана батьком дитини у свідоцтві про народження останньої, а виплата допомоги дружині за змістом норми ст. 84 СК України пов`язується із наявністю у нього можливості як у чоловіка позивачки - надавати таку допомогу позивачці, підстави для стягнення аліментів на утримання останньої відсутні.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність позивачкою обставин, що відповідач має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги позивачці, а отже відсутня обов`язкова умова, передбачена ч. 4 ст. 84 СК України, для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трьох років, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у повному обсязі.

В клопотанні про звільнення від сплати судових витрат відповідач, як на підставу звільнення від сплати судових витрат посилається на свій майновий стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Виходячи зі змісту ст. 136 ЦПК України, дана стаття передбачає відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнення від їх сплати при подачі позовної заяви до суду та не може бути застосована у випадку стягнення судового збору в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Витрати на професійну правничу допомогу не є тими судовими витратами, які Цивільним процесуальним кодексом України дозволяється розстрочити, відстрочити, зменшити або звільнити від таких в порядку іншому, ніж передбачено ч. 6 ст. 137 цього Кодексу, відповідно до якої обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Чинним законодавством не передбачено звільнення відповідача в справах про стягнення аліментів після розгляду справи судом від сплати судового збору, від сплати якого при звернені до суду законодавець звільнив позивача, а також не звільняється відповідач і від сплати витрат на правову допомогу, понесених позивачем при звернені до суду виходячі з його матеріального стану.

Таким чином, суд доходить висновку, що за обставин, які встановлені судом, підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судових витрат, відсутні.

Враховуюче те, що позивачку звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням однієї позовної вимоги, з відповідача мають бути стягнуті 992 грн. 40 коп. судового збору на користь держави, а також з врахуванням наданого розрахунку і квитанції до прибуткового касового ордеру на користь позивачки, витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 700 грн. 00 коп..

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 133, 134, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко