справа № 489/1900/21 провадження №2/489/194/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Ревицької Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша миколаївська Державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності,

встановив:

У квітні 2021 року позивач, через свого представника адвоката Душаченко І.С., звернулась до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просила визнати за позивачем право власності на Ѕ частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказала, що є рідною дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач його дружиною. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається зокрема із земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкова справа № 66945715 заведена Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 08.02.2011 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належав будинок за вказаною адресою земельної ділянки. Відповідно додержавного акту про право власності на земельну ділянку серії МК № 072723, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 12.06.2003 № 12/11, ОСОБА_3 та відповідачу була передана земельна ділянка площею 683 кв.м. у спільну сумісну власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус роз`яснив їй про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не визначена ідеальна частка спадкодавця у спільному майні.

Посилаючись на наведені обставини та неможливість оформлення спадкових прав в досудовому порядку позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 21.07.2021 здійснено перехід в загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду 24.11.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання, призначене на 20.10.2022, учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності та позивача, просила вимоги позову задовольнити.

Відповідач в заяві від 17.06.2021 позов визнала, просила розглядати справи за її відсутність.

Третя особа в заяві від 22.06.2021 просила розгляд справи провести без її участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та чоловік її матері відповідача по справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5-9).

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема і на частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:06:026:0017.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 072-723 вказана земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд належала її батьку та відповідачу на праві приватної сумісної власності (а.с.13).

Згідно роз`яснення норм діючого законодавства № 278/01-16 від 24.03.2021 державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. стосовно оформлення спадкових прав позивача нотаріус роз`яснив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що не визначена ідеальна частка спадкодавця у спільному майні з ОСОБА_2 та запропоновано звернутись до суду.

Судом досліджено спадкову справу № 366/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В матеріалах спадкової справи наявна заява дружини спадкодавця ОСОБА_2 , яка відмовилася від прийняття спадщини.

Також наявна заява ОСОБА_1 , дочки спадкодавця, про прийняття спадщини після смерті батька.

Інші спадкоємці відсутні.

09.09.2021, ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 3-504, відповідно до якого оформлено спадщину, що складається з Ѕ частки в праві спільної власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 .

Таким чином, у позивача залишається неоформленою спадщина на Ѕ частку земельної ділянки, яка належала на праві спільної сумісної власності спадкодавцю та відповідачу.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно).

Згідно із частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 369 ЦК).

За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до статті 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Згідно частини першої, другої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до статті 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду (пункт «г» частини першої статті 87 ЗК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Верховний Суд в своїх постанова неодноразово вказував, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанови від 20.06.2018 у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 22.04.2020 у справі № 61-11210св19 (провадження № 61-11210св19); від 27.05.2020 у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18).

Враховуючи наведе та оцінивши наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частку в земельній ділянці, що відповідає частці в житловому будинку та не оспорюється відповідачем, правомірними, а тому позов підлягає заводженню повністю.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України,суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Шевченко, 42, .

Повний текст судового рішення складено 20.10.2022.

Суддя І.В.Коваленко