Справа №339/313/22
У Х В А Л А

про усунення недоліків

14 жовтня 2022 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Скригун В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до КНП «Болехівська центральна міська лікарня» про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

До позовної заяви не додано документа, що підтверджує сплату судового збору в повному розмірі, як це вимагає ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

За змістом ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день подання позову складає 992 грн. 40 коп.

Так, у позовній заяві, ОСОБА_1 зазначив шість позовних вимог:

1)поновити його на роботі, з дня його звільнення на роботі в КНП «Болехівська ЦМЛ» на посадах: 0,5 посади завідувача хірургічного відділення; 0,5 посади лікаря-хірурга і 0,25 посади по сумісництву лікаря-хірурга консультативного-діагностичного відділення;

2)визнати незаконним та скасувати наказ від 01.06.2022 р. № 116-к «Про оптимізацію роботи, раціональне використання кадрового потенціалу КПК «Болехівська ЦМЛ»;

3)скасувати наказ № 201-К від 05.09.2022 р. «Про звільнення»;

4)визнати незаконними дії директора КПК «Болехівська ЦМЛ» ОСОБА_2 щодо відмови у його переведені на вакантну посаду медичного директора КПК «Болехівська ЦМЛ» згідно поданих заяв від 21.06.2022 р. та повторної заяви від 30.06.2022 р.;

5)визнати незаконними дії директора КНП «Болехівська ЦМЛ» Парахоняк Л.П. щодо відмови йому у наданні відпусток визначеної тривалості згідно заяви від 15.07.2022 р. та наказу №62 адм. Від 21.07.2022р.;

6)стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за увесь час вимушеного прогулу.

При цьому суд зауважує, що у відповідності до практики ВС та виходячи з вимог ст. 188 ЦПК України, вимоги: перша, третя, шоста є похідними від інших позовних вимог, а вимоги друга, четверта, п`ята підлягають оплаті судовим збором за ставками, що встановлені для вимог немайнового характеру.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак у позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 761/943/18.

У своїй постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 182/729/17 Верховний Суд висловив думку про те, що згідно з частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Із положень приписів ст. ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст. 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, заробітна плата, яку просить стягнути позивач, за своєю суттю є середнім заробітком за час вимушеного прогулу, що не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак підлягає оплаті за ставками судового збору для вимог майнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відтак, позивачу необхідно сплатити судовий збір за заявлені ним позовні вимоги, а саме: за вимоги немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.; за вимогу майнового характеру / стягнення середньої заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи / -1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - після визначення ціни позову.

Таким чином позивачу слід сплатити судовий збір за реквізитами: Отримувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Болехів./ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37951998; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0009636; Код класифікації доходів бюджету 22030101, та додати документ на підтвердження сплати судового збору або подати докази, що підтверджують звільнення її від сплати судового збору.

Крім того, позивачу слід зазначити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються у відповідності до п .3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Суд також зауважує, що позовна заява не відповідає вимогам п. 6, 7 ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову доподання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 187, 190, 258 - 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки протягом 7 днів з дня отримання ним копії даної ухвали та роз`яснити, що інакше заява буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Скригун

14 жовтня 2022 року