Справа №:755/4395/22
Провадження №: 2/755/3951/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., вивчивши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту та відшкодування моральної шкоди, -

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту та відшкодування моральної шкоди.

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- встановити факт, що термін втрати працездатності від 21.02.2014 року до 08.04.2014 року складає більше ніж 21 день, тому за ознаками п. 2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, отримане позивачем поранення належить до середнього ступеня тяжкості;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 300000,00 грн.

Вивчивши зміст позовних вимог ОСОБА_1 суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині вимог про встановлення факту на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в судовому порядку розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. При вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на підставі п. 1 ст.136 ЦПК, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній на підставі п.1 ст.227 ЦПК.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №161/853/19 та постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі №753/14404/17-ц вказано, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У даному випадку суд дійшов висновку, що встановлення факту про який прохає позивач не підлягає розгляду за правилами будь-якого виду судочинства.

Порядок визначення ступеню тілесних ушкоджень встановлений Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6 .

За положеннями вказаних Правил встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих.

Встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у судовому порядку на підставі рішення суду чинним законодавством України не передбачено, оскільки визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться у медичному порядку, тобто передбачений позасудовий порядок встановлення ступеню ушкодження здоров`я.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту та відшкодування моральної шкоди в частині вимог про встановлення факту, що термін втрати працездатності від 21.02.2014 року до 08.04.2014 року складає більше ніж 21 день, тому за ознаками п. 2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, отримане позивачем поранення належить до середнього ступеня тяжкості - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складний та підписаний суддею 13.10.2022 року.

Суддя -