КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 754/4533/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2694/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Сенюта В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

04 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-10» про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С ТА Н О В И В :

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилася спадщина на нерухоме майно, серед якого - квартира АДРЕСА_1 , за яку ОСОБА_4 сплатив пайовий внесок, проте право власності зареєстровано не було, у зв`язку із чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черниш М.О. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, позивач просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_4 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнитипозовнівимоги у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що з врахуванням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР від 11.10.91 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ за спорами між громадянами та житлово-будівельними кооперативами», для вирішення справи має значення встановлення факту сплати батьком позивача - ОСОБА_4 пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 в повному обсязі, тому позивачем на підтвердження цього факту додано копію єдиної розрахункової книжки з оплати за комунальні та інші послуги, погашення позики по особовому рахунку НОМЕР_1, але скаржник вважає, що зміст цього документу судом в повному обсязі не досліджений, в оскаржуваному рішенні йому не надано жодної правової оцінки.

Також зазначила, що розрахункова книжка безпосередньо містить відомості, що підтверджують заявлені позовні вимоги, а саме відсутність за ОСОБА_4 - покійним батьком позивача заборгованості із сплати пайового внеску за спірну квартиру, що в свою чергу, з врахуванням п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», дозволяє включити до складу спадщини зазначену квартиру і надає позивачеві, як єдиній спадкоємиці, право на звернення до суду із вимогою про визнання права власності на таке майно, проте, суд першої інстанції наявність і зміст розрахункової книжки до уваги не взяв, внаслідок чого дійшов хибного висновку про недоведеність позиції позивача належними, допустимими та достовірними доказами.

Вважає, що суд першої інстанції також не взяв до уваги те, що у звітності ЖБК «Молодіжний 10» не обліковуються будь - які борги членів ЖБК по сплаті пайових внесків, що, є підтвердженням позиції позивача щодо сплати її батьком пайового внеску в повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції притягнуто до участі у справі в якості 3-ої особи ОСОБА_5 .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (т.1 а.с.7).

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.8).

Відповідно до копії спадкової справи №4/2019 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини звернулась позивач ОСОБА_2 12.04.2019 року, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса не звертались.

Постановою Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черниш М.О. від 10.09.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, спадкоємиці ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю відомостей про реєстрацію права власності за спадковцем та тим, що ОСОБА_2 не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 187-189).

Як вбачається з копії ордеру від 23.04.1984 року, квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_4 , та його сім`ї, яка складається з трьох осіб ( ОСОБА_7 - дружина, ОСОБА_2 - дочка) (т. 1 а.с.10).

Згідно копії довідки від 29.10.1990 року, балансова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 12113 р., сума першого внеску - 4122 р., залишок непогашеного кредиту станом на 01.11.1990 року - 6359 р. (т.2. а.с.94).

Як вбачається з копії довідки ЖБК «Молодіжний -10» від 22.02.2007 року, сума пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 12113 крб. сплачена у повному обсязі - 04 січня 1992 року(т. 2 а.с. 95).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не було надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що ОСОБА_4 сплатив у повному обсязі пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира не може бути внесена до складу спадщини, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновкамисуду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що членом кооперативу був ОСОБА_4 , ЖБК «Молодіжний -10» 22.02.2007 року йомувидано довідку, в якій зазначено про сплату повної вартості пайових внесків за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 12113 крб., якісплачені 04 січня 1992 року.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, що даний доказ є неналежним, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, допитана в суді першої інстанції в якості свідка бухгалтер ЖБК «Молодіжний-10» ОСОБА_8 , показала, що ОСОБА_4 сплатив пайові внески у повному обсязі, зазначивши, що про це вказано у книзі обліку, яка знаходиться у кооперативі. Також свідок пояснила, що дані, що містяться у єдиній розрахунковій книжці стосується кредиту, який отримав ОСОБА_4 .

Заперечуючи проти зазначеної вище довідки, представник ЖБК «Молодіжний-10» пояснив, що усі документи по діяльності кооперативу, в тому числі і бухгалтерські документи, не були передані діючому голові кооперативу попередником, а тому у ЖБК немає підстав вважати, що дана довідка є достовірною.

Проте, колегія суддів не може прийняти такі доводи до уваги, оскільки питання прийняття-передачі документів та справ ЖБК при зміні керівника, є внутрішніми справами кооперативу і не мають впливати на права та обов`язки членів даного кооперативу.

Доказів про наявність боргу у ОСОБА_4 по сплаті пайового внеску за спірну квартиру ЖБК «Молодіжний-10» не надано та не доведено належними та допустимими доказами.

Також не спростовано і надану ЖБК «Молодіжний-10» довідку від 22 лютого 2007 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи добуті в процесі розгляду справи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає доведеними доводи позивача про виплату ОСОБА_4 паю за квартиру АДРЕСА_1 в повному обсязі, та приймає як належний доказ копію довідки ЖБК «Молодіжний -10» від 22.02.2007 року про сплату ОСОБА_4 04 січня 1992 року пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до положень пункту 4прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цьогоКодексузастосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати.

Статтею 16 Закону України`Провласність" встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і КпШС України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірна квартира була отримана ОСОБА_4 на трьох членів сім`ї - нього, дружину та дочку.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_7 розірвано 27 листопада 1997 року.

Як пояснила в суді ОСОБА_5 , її колишній чоловік ОСОБА_4 повністю сплатив пай за їхню квартиру наприкінці 1991 - початку 1992 року.

Шлюб вони розірвали у 1997 році.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 вони не оформляли, вважаючи, що оскільки пай сплачено, квартира належить їм.

Також пояснила, що питання поділу майна (спірної квартири) за життя ОСОБА_4 ні він, ні вона не порушували.

До нотаріуса із заявою про визначення її частки у спільній власності спадкового майна вона не зверталась.

Просила позовні вимоги ОСОБА_9 щодо визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_9 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 , оскільки нотаріусу не наданий правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає доведеними доводи позивача щодо набуття ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_9 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_9 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_4 .

Колегія суддів вважає, що таке судове рішення призводить до справедливого по своїй суті вирішення спору між сторонами у справі, ефективного захисту прав позивача при дотриманні інтересів відповідача, ґрунтується на вищенаведених нормах закону з врахуванням таких загальних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність, що відповідає принципу верховенства права, який, як зазначається в частині першій статті 8 Конституції України, визнається і діє в Україні, і яким, відповідно до частини першої статті 129 Конституції України, судді керуються, здійснюючи правосуддя.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, щзо рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року - скасувати.

Прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 72 кв. м, житловою площею 43, 6 кв. м, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 .

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 12 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді