Справа № 523/8622/22
Провадження №2/523/3984/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаної вище квартири. Втім, на житловій площі зареєстрований її чоловік, ОСОБА_2 , який виїхав з квартири півтори роки тому та не проживає в ній без поважних на те причин. Як стверджує позивач в квартирі відсутні речі належні відповідачу та вона не перешкоджає йому у проживанні. На теперішній час реєстрація відповідача в квартирі порушує її право власності. Посилаючись на вказані обставини позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явилась, направила заяву про підтримання позивних вимог, просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Направив заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності.

Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області не забепезпечило участі свого представника у судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.05.2016р. державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 2-234, є власником 156/6000 частини квартири АДРЕСА_2 . Також на підставі договору дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хімченком Р.О., реєстровий № 1220, від 08.09.2020р. ОСОБА_1 є власником 156/6000 часток квартири АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи убачається, що на житловій площі в спірній квартирі з 14.12.2016р. зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, ОСОБА_2 , як чоловік ОСОБА_1 , зареєструвавши своє місце проживання на вказаній вище житловій площі, правомірно набув право її користування, як член сім`ї власника квартири.

Факт не проживання ОСОБА_2 та відсутність його речей в спірній квартирі більше одного року, підтверджується представленим актом, складеного та підписаного сусідами позивача, підписи яких були посвідчені керівником ТОВ «Керуюча компанія «Суворовський».

Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких перешкод в проживанні відповідача в спірній квартирі.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р.

Так, відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пред`явлені позові вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,206,259,263-265,268,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловою площею в 156/6000 частині квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 12 жовтня 2022р.

Суддя