Провадження № 2/127/4636/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Жигарової Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що з 2006 року по 2010 рік вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці був розірваний.

За час спільного проживання мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. При цьому, дитина має хронічні захворювання, які потребують постійних витрат на лікування, заміни окулярів.

Оскільки відповідач не виконує свої обов`язки по утриманню дитини, хоча є особою працездатного віку та може надавати допомогу, тому ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, з дати подання даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково суду пояснила, що відповідачем було надано на утримання дитини 2000,00 грн. за чотири місяці, проте цього недостатньо для дитини п'ятнадятирічного віку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, а саме погодився сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі розміром 3500,00 грн. Також додав, що він не працевлаштований, проте займається ремонтом мобільних телефонів та отримує дохід в розмірі до 10000,00 грн. щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.11.2010 року у справі №2-7453/10 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05.12.2006 року відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3453 (а.с. 7).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач, згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.09.2007 року, є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

З довідок Департаменту адміністративної послуг Вінницької міської ради №71938, № 71939, виданих 29.09.2021 року вбачається, що дитина проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з позивачем (а.с. 9, 10). Факт проживання дитини з матір`ю, відповідачем не заперечується.

Суд не приймає до уваги посилання позивача щодо понесення нею витрат на лікування хронічних захворювань дитини, оскільки вони належать до додаткових витрат на дитину та не стосуються предмету спору у цій справі.

Відповідач частково надає матеріальну допомогу своїй неповнолітній дитині, але не постійно та в обсязі недостатньому для можливості належного утримання дитини.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналізуючи вказану статтю, суд приходить висновку, що саме матір, з якою проживає дитина, наділена правом вибору способу стягнення аліментів. В зв`язку з цим та враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тобто в частці від доходу батька.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2744,00 грн. та з 1 грудня - 2833 грн.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, часткове визнання позову відповідачем, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/3 частки доходу відповідача щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн., оскільки позивач при подачі позову була звільнена від його сплати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 180, 181, 182, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 19.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 18.10.2022 року.

Суддя: