Справа № 367/8123/20
Провадження №2/367/1663/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Глушко М.М.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. В позовній заяві позивач вказує, що 03.09.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Спільне життя між ними не склалося і 30.08.2013 року було винесено рішення Ірпінським міським судом Київської області про розірвання шлюбу. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.09.2014 року Ірпінським міським судом Київської області винесено рішення по справі №367/5152/14-ц про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 1200,00 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист по справі №367/5152/14-ц видано 08.07.2020 року та передано у Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Дитина проживає разом з нею. З квітня 2020 року відповідач припинив щомісячну оплату аліментів, тому змушена була звертатися по допомогу у Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстипії (м. Київ). 26.05.2020 року відповідачем перераховано 2000,00 гривень на день народження сина, про що він написав у смс-чат vibег. Наступні виплати відбулися за допомогою Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстипії (м. Київ) та її примусу. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розміри витрат на утримання сина значно зросли, а також змінилося законодавство в частині збільшення виплат. ОСОБА_3 навчається у Приватному закладі освіти «Ірпінська християнська гімназія» у 3-А класі, оскільки у школах, що знаходяться у комунальній власності міста, були відсутні вільні місця. Вартість навчання складає 49 050,00грн. за один навчальний рік. Додатково син займається олімпійським тхеквандо ВТФ, в ГО СК «Імператор», вартість тренування в місяць складає 500,00 грн. Також, станом на сьогоднішній день, вона перебуває у декретній відпустці, тому будь-яка матеріальна допомога на сина не завадить. Ій відомо, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід. Просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/5152/14-ц від 24.09.2014 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у разі якщо повнолітній син продовжить навчання і у зв`язку з цим потребуватиме матеріальної допомоги, відповідач зобов`язаний утримувати його до досягнення двадцяти трьох років за умови, що він зможе надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1200,00 грн щомісячно, починаючи з 12.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення Ірпінським міським судом Київської області видано виконавчий лист № 367/5152/14-ц.

Згідно довідки Приватного закладу освіти «Ірпінська християнська гімназія» № 184 від 29.10.2020 року ОСОБА_3 навчається у № 3-А класі даного закладу на контрактній основі. Вартість навчання складає 49 050,00грн за навчальний рік.

Згідно довідки № 01-10 від 30.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , 2012 року народження займається олімпійським тхеквандо ВТФ, в ГО СК «Імператор». Вартість тренування в місяць складає 500грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (ст. 180 Сімейного Кодексу України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ( ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом з тим, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 183, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Тому, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). (Правова позиція ВСУ у справі № 143 цс 13 від 05.02.2014 року).

Отже, виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Як вбачається з довідки про отримання аліментів начальника відділу Бучанського МВ ДВС Центрального МУ МЮ (м. Київ) від 18.11.2020 № 15284/18.30-28 ОСОБА_1 за період з 16.07.2020 по 16.11.2020 року отримувала аліменти від ОСОБА_2 серпень 2020 року 6000,00грн; листопада 2020 року 3600грн,00грн. на підставі виконавчого листа № 367/5152/14-ц. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість станом на 01.11.2020 року відсутня.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, розмір аліментів, які стягуються згідно рішення суду у твердій грошовій сумі 1200,00грн. є недостатнім для утримання та забезпечення належного рівня життя дитини, необхідного для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, адже мінімальний рекомендований розмір на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 01.07.2022 по 30.11.2022 становить 2744 грн.

Разом з тим, суд критично оцінює твердження позивача щодо стягнення аліментів на сина ОСОБА_3 у розмірі 5 000 грн., оскільки до суду не надано належних та допустимих доказів щодо погіршення її майнового стану, щодо покращення майнового стану боржника, можливості сплати відповідачем аліментів саме у такому розмірі, враховуючи, що відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина неповнолітнього сина. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватому закладі «Ірпінська християнська гімназія» при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина у приватній школі, в якій останній навчався у 2020 навчальному році.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тому, при визначенні розміру аліментів у сумі 2744,00 грн., суд враховує зазначені вище обставини справи, підтверджені відповідними доказами, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий та сімейний стан сторін, також, враховується, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, яка не має можливості у повній мірі забезпечити належний рівень життя сина. Крім того, обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, а відповідач будучи здоровою та працездатною особою має змогу сплачувати аліменти саме у такому розмірі, що відповідає вимогам законодавства.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа № 367/5152/14-ц , виданого Ірпінським міським судом Київської області на підставі судового рішення від 24 вересня 2014 року, з ОСОБА_2 на користь на утримання сина, з 1200грн. на тверду грошову суму у розмірі 2744,00 грн., щомісячно, з проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до повноліття дитини, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, його рівню життя та розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 12, 133, 141, 247, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.09.2014 року та стягувати, починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірір 2744,00грн. щомісячно з проведенням щорічної індексації відповідно до закону, і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, відкликати раніше виданий виконавчий лист №367/5152/14-ц про стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза