печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8877/22-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Печерський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Волкової С.Я. за участю секретаря судових засідань Зінченко М.М., приватного виконавця Олефір О.О., представника боржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефір Олександра Олександровича про примусове проникнення до житлового приміщення,

установив:

21.02.2022 р. приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Олефір О.О. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житлового будинку, належного ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 6716939 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2021 р. у справі № 757/38771/17-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 56 477 309,30 грн, з яких: сума боргу за договором позики від 15.02.2014 р. в розмірі 1 888 706 доларів США, що в еквіваленті становить 51 591 893,10 грн, та три відсотки річних, що становить 4 885 416,21 грн; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судового збору в розмірі 8 000,00 грн. Станом на 21.02.2022 р. виконавчі документи залишаються невиконаними. За інформацією, наданою стягувачем, відкритих джерел (декларація державного службовця, заповнена боржником) встановлено, що боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за інформацією, наданою стягувачем, будинок належить ОСОБА_2 , можливо припустити, що в даному будинку можуть бути речі, належні боржнику, на які можливо звернути стягнення.

04.10.2022 р. матеріали подання передано судді Волковій С.Я. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2022 р.).

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Олефір О.О. у судовому засіданні підтримав вимоги подання, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Представник боржника ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, зазначивши, що боржник не отримував будь-яких документів відносносправи № 757/8877/22-ц, що боржник не мешкає у означеному житловому будинку.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефіра О.О. перебуває виконавче провадження № 6716939 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2021 р. у справі № 757/38771/17-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 56 477 309,30 грн, з яких: сума боргу за договором позики від 15.02.2014 р. в розмірі 1 888 706 доларів США, що в еквіваленті становить 51 591 893,10 грн, та три відсотки річних, що становить 4 885 416,21 грн; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судового збору в розмірі 8 000,00 грн; постановою від 15.12.2021 р. відкрито провадження № 6716939.

Боржником ОСОБА_3 рішення про сплату вищевказаного боргу не виконується, у зв`язку з чим було розпочато заходи примусового виконання рішення суду.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94777434, сформований 16.08.2017 р., житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Згідно частини першої статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України закріплює принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року; означені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно пункту дванадцятого частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або іншої особи.

Між тим, виходячи зі змісту статті 439 ЦПК України, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії. Визначальним при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану боржника. Отже, виконавець, звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, має довести, що в даному випадку єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до іншого володіння боржника для перевірки його майнового стану.

Суд, що виконавцем не доведено суду, що боржник перешкоджає доступу виконавцю до житла, чим перешкоджає виконавчим діям. Зокрема, у матеріалах подання відсутні докази вручення вимоги виконавця як боржнику, так і іншим особам, чиї речі знаходяться в цьому житлі, щодо надання доступу до житла, де знаходяться речі, належні сім`ї ОСОБА_2 , тому вважає подання є передчасним, в його задоволенні слід відмовити з метою недопущення порушення конституційних прав на недоторканість житла та права приватної власності інших осіб.

Керуючись статтею 439 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Олефір Олександра Олександровича про примусове проникнення до житлового приміщення - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник провадження, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали.

Суддя Волкова С.Я.