Справа № 133/1804/20
Провадження № 22-ц/801/1799/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 рокуСправа № 133/1804/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., розглянувши за пра-вилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 про поворот виконання постанови

Вінницького апеляційного суду,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , її представника адво-ката Рябчинського Олега Юрійовича на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року, постановлену у приміщенні суду в м. Козятині Вінницької області за головування судді Кучерук І. М., повний текст якої складений 29 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостій-них вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Козятинського районно-го нотаріального округу Вінницької області Кондратьєва В. Ю. про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , укладеного 29 листопада 2018 року між ОСОБА_2 (дарувальницею) з однієї сторони та ОСОБА_1 ( обдарованою ) з другої сторони, посвідченого 29 листопада 2018 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Він-ницької області Кондратьєвим В. Ю. та зареєстрованим у реєстрі за № 1012, відмовлено.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 серпня 2021 року заява представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Кучер Г. М. про ухвалення додаткового рішення залишена без розгляду.

Додатковим рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 серпня 2021 року з урахуванням відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 , тієї обставини, що вона на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судо-вого збору за зверненням у суд з позовом, судовий збір компенсований за раху-нок держави.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, рішення Козя-тинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 липня 2021 року ска-соване, позов ОСОБА_2 задоволений. Визнаний недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , укладений 29 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений 29 листопада 2018 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотарі-ального округу Кондратьєвим В. Ю., зареєстрований у реєстрі за № 1012. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у роз-мірі 2102,00 гривень, на користь ОСОБА_2 - судові витра-ти на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 гривень.

Ухвалою апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення шляхом доповнення резо-лютивної частини постанови суду від 19 жовтня 2021 року реченням «Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та при-пинити право ОСОБА_1 на 1/2 частину цього помешкання, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначену частку квартири» - відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової пала-ти Касаційного цивільного суду від 15 червня 2022 року касаційна скарга ОСОБА_4 задоволена. Постанова Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року скасована, рішення Козятинського міськрайон-ного суду Вінницької області від 29 липня 2021 року залишене в силі. Судові витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору у зв`язку з пере-глядом справи у суді касаційної інстанції у розмірі 1681,60 гривні компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000,00 гривень судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції та переглядом справи у суді касаційної інстанції. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року втратила законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

25 липня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Кучер Г. М. звернулися у Козятинський міськрайонний суд Вінницької області із заявою про поворот виконання рішення апеляційного суду, зазначивши нас-тупне. При примусовому виконанні постанови Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави понесені судові витрати в сумі 2102,00 гривні, на користь ОСОБА_2 - понесені під час апеляційного розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12000,00 гривень. Ці кошти з огляду на зміст постанови Верховного Суду від 15 червня 2022 року стягнуті з ОСОБА_1 безпідставно, тому необхідно допустити поворот виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року у цій справі у частині стягнутих з ОСОБА_1 понесених судових витрат на користь ОСОБА_2 у сумі 12000,00 гривень, на користь держави у розмірі 2102,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12000,00 гривень, компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судові витрати в сумі 2102,00 гривень.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року заява відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Кучер Г. М. задоволена частково, здійснений поворот виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати правничої допомоги у роз-мірі 12000,00 гривень. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено. Суд пер-шої інстанції, задовольняючи частково заяву про поворот виконання постанови суду апеляційної інстанції, пославшись на норми статті 444 ЦПК України, зміст яких викладений в оскаржуваній ухвалі, підкреслив, що Рішенням Конституцій-ного Суду України від 02 листопада 2011 року у справі № 1-25/2011 роз`яснено спрямування інституту повороту рішення на поновлення прав особи, поруше-них виконанням скасованого ( зміненого ) рішення та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим ( зміненим ) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна ( або виконаних дій ), оскільки правова підстава для набуття майна ( виконання дій ) відпала. Суд зазначив, що за змістом статті 444 ЦПК України поворот виконання рішення можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, у якому порядку ( апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами ) скасоване судове рішення, але за умови, що позивач отримав від відповідача у порядку виконання рішення майно чи гроші. Ураховуючи, що на виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року з ОСОБА_5 був стягнутий у дохід держави судовий збір у розмірі 2102,00 гривні, а на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 гривень, що підтверджується наданими ОСОБА_1 доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви про поворот виконання рішення суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінниць-кої області від 23 серпня 2022 року, ОСОБА_2 , її представник адвокат Рябчинський О. Ю. оскаржують її в апеляційному порядку, просять дану ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 та її представника про поворот виконання постанови Вінниць-кого апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року. Скаржники вважають, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції при її постановленні норм процесуального права, через невідповід-ність ухвали рішенням Верховного Суду при розгляді подібних справ. Виклав-ши у скарзі фактичні обставини справи, скаржники вказують на помилковість посилання суду в обгрунтування задоволення заяви про поворот виконання на норми статті 141 ЦПК України, оскільки йдеться не про розподіл судових вит-рат, а саме про поворот виконання рішення суду. Крім цього, на думку скарж-ників, вимога про поворот виконання рішення суду суперечить нормам проце-суального права, оскільки суд касаційної інстанції своєю постановою від 15 червня 2022 року лише скасував постанову суду апеляційної інстанції від 19 жовтня 2021 року та залишив у силі рішення Козятинського міськрайонного су-ду Вінницької області від 29 липня 2021 року на підставі пункту третього частини першої статті 409 ЦПК України. Тобто у справі Верховним Судом не ухвалене рішення відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України. Крім того, питання щодо судових витрат Верховний Суд уже вирішив у своїй поста-нові від 15 червня 2022 року, тому ОСОБА_1 шляхом подання заяви про поворот виконання рішення суду просила суд першої інстанції повторно вирі-шити питання розподілу судових витрат, що не передбачено положеннями ЦПК України. Поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторо-ни, який не може бути застосований у справах з предметом позову щодо немай-нових прав.

Визначеним цивільним процесуальним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 19 вересня 2022 року правом подання відзиву на апеля-ційну скаргу позивачка, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не скористалися, їхні відзиви до апеляційного суду не надхо-дили. Учасники справи сьогодні у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи усі повідомлені завчасно, про що відповідні докази містяться у матеріалах справи. Від учасників справи 11-12 жовтня 2022 року надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги за їхньої відсутності. Беручи до уваги зазначені заяви, відповідно до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу в порядку апеляцій-ного провадження без участі сторін у справі, їхніх представників та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, ретельно перевіривши за-конність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали у межах доводів та ви-мог апеляційної скарги позивачки та її представника, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , адвоката Рябчинського О. Ю. підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу лише і виключно у час-тині зазначення судом першої інстанції у мотивування оскаржуваної ухвали необхідності стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 гривень з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі положень частини другої статті 141 ЦПК України. Дійсно, зазначе-на норма закону регулює порядок розподілу судових витрат між сторонами, але у даному випадку йдеться виключно про правовідносини, що регулюються статтею 444 ЦПК України. У цій частині апеляційну скаргу належить задо-вільнити, виключити з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції конкретно визначений абзац. В решті апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції від 23 серпня 2022 року є безпідставною, у ній вказані доводи, що не відповідають дійсності.

Так, зазначення в апеляційній скарзі ухвалення Верховним Судом поста-нови від 15 червня 2022 року на підставі пункту третього частини першої статті 409 ЦПК України суперечить змісту самого рішення суду касаційної інстанції, мотивувальна частина якого закінчується посиланням на норми статей 137, 141, 400, 402, 413, 416 ЦПК України. Пункт третій частини першої статті 409 ЦПК України у постанові касаційного суду узагалі не згадується.

Верховний Суд, розподіляючи судові витрати між сторонами у справі, чітко вказав, що судові витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у роз-мірі 3000, 00 гривень, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у сумі 3000,00 гривень, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, підтверджені доданими до касаційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу доказами, заперечень щодо неспівмірності цих витрат позивачем не заявлено, тому ці судові витрати відповідачки підлягають стяг-ненню з позивачки. Тобто, йдеться про суму у 6000,00 гривень, сплачених ОСОБА_6 за надану саме їй правничу допомогу, які не стосуються стяг-нутих з неї коштів у розмірі 12000,00 гривень у якості компенсації ОСОБА_2 її витрат на професійну правничу допомогу.

Інші мотиви ухвали суду першої інстанції щодо задоволення заяви ОСОБА_7 про поворот виконання рішення суду апеляційної інстанції є належно обгрунтованими нормами відповідного процесуального закону.

Посилання в апеляційній скарзі на можливість застосування повороту виконання рішення лише при захистові майнових прав, а у цій справі він не мо-же бути застосований, бо предмет спору є немайновим, підлягає критичній оцінці, оскільки стягнуті з відповідачки кошти у розмірі 12000,00 гривень на підставі скасованого у подальшому судового рішення, які підлягають повернен-ню їй шляхом повороту виконання, є саме захистом її майнових, до речі, пору-шених прав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції від 29 липня 2021 року, Верховний Суд фактично погодився з обгрунтованістю і законністю цього рішення щодо відмови у позові ОСОБА_2 , тому заперечення скаржників можливості повороту виконання через рішення суду касаційної інстанції, яке, на їхню думку, не співвідноситься з частиною першою статті 444 ЦПК України, є формальним підходом до вирішення порушеного питання.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перегля-дає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє за-конність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що сто-суються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідно-шення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди, визнання незаконними рішен-ня, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Рес-публіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і служ-бових осіб.

Суд першої інстанції повно, достеменно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи у частині щодо заявленої вимоги про поворот виконання рі-шення апеляційного суду, за виключенням помилкового посилання на частину другу статті 141 ЦПК України, тому оскаржувана ухвала підлягає коригуванню, що не заперечує її правильності, законності та справедливості.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одна із загальнолюдських вимірів права. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , її представника адвока-та ОСОБА_8 задовільнити частково.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року змінити, виключивши з її мотивувальної частини абзац «Ви-ходячи з положень частини другої статті 141 ЦПК України, з позивача ОСОБА_9 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн.».

В решті ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 серпня 2022 року про поворот виконання постанови апеляційного суду зали-шити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський