29.09.2022 Єдиний унікальний номер 205/4020/22
Номер провадження: 2/205/2285/2022
29 вересня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпроважмаш», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати та суми невикористаної відпустки,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Дніпроважмаш», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати та суми невикористаної відпустки.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, ОСОБА_1 , з 10.07.2019 року до 27.01.2022 року знаходився у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Дніпроважмаш» (далі Відповідач). 27.01.2022 року позивач зазначає, що він був звільнений у зв`язку зі згодою сторін, однак в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку з позивачем. Таким чином, за період роботи позивача йому повинна була бути нарахована та виплачена заробітна плата за період з 01 грудня 2021 року по 27 січня 2021 року у розмірі 26 611 грн. 26 коп., а також, не сплачена сума 10 днів невикористаної відпустки у розмірі 8 870 грн. 00 коп., сума середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 01.07.2022 року у розмірі 136 604 грн. 16 коп. та сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у розмірі 3 702 грн. 27 коп.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з Акціонерного товариства «Дніпроважмаш», на його, ОСОБА_1 , користь суму заборгованості по оплаті праці за період з 01 грудня 2021 року по 27 січня 2021 року у розмірі 26 611 грн. 26 коп., суму 10 днів невикористаної відпустки у розмірі 8 870 грн. 00 коп., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 01.07.2022 року у розмірі 136 604 грн. 16 коп. та сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати у розмірі 3 702 грн. 27 коп.
Представник відповідача у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що підприємство з початку військових дій, майже повністю призупинило виробничу діяльність, і знаходиться в скрутному фінансовому стані, тому при звільненні ОСОБА_1 були нараховані суми до сплати: заробітна плата за грудень 2021 року 13 874 грн. 12 коп., заробітна плата за січень 2022 року та компенсація за невикористану відпустку 12 938 грн. 22 коп., а всього сума до виплати складає 26 812 грн. 34 коп. Що стосується середнього заробітку позивача, то за місяць складає 16 651 грн. 80 коп., а за годину 100, 92 грн. Отже, за період з 28.01.2022 року по 30.06.2022 року згідно з графіком роботи, ОСОБА_1 , мав відпрацювати: січень 22 години, лютий 154 години, березень 165 годин, квітень 165 годин, травень 176 годин, червень 154 години, а всього 836 годин. Таким чином, середній заробіток за вищевказаний період складає: 100 грн. 92 коп. х 836 год. = 84 369 грн. 12 коп. (сума до сплати за вирахуаннням податків та зборів 67 917 грн. 14 коп.).
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача просить розглядати справу без його участі.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу №705к від 08.07.2019 року було прийнято на посаду заточувальника 4 розряду інструментальної служби механоскладального цеху (№ 06) до Акціонерного товариства «Дніпроважмаш».
Судом також встановлено, що згідно наказу № 61к від 27.01.2022 року ОСОБА_1 , 27.01.2022 року було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.
Як вбачається із відзиву Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» при звільненні ОСОБА_1 були нараховані суми до сплати: заробітна плата за грудень 2021 року 13 874 грн. 12 коп., заробітна плата за січень 2022 року та компенсація за невикористану відпустку 12 938 грн. 22 коп., а всього сума до виплати складає 26 812 грн. 34 коп. Що стосується середнього заробітку позивача, то за місяць складає 16 651 грн. 80 коп., а за годину 100, 92 грн. Отже, за період з 28.01.2022 року по 30.06.2022 року згідно з графіком роботи, ОСОБА_1 , мав відпрацювати: січень 22 години, лютий 154 години, березень 165 годин, квітень 165 годин, травень 176 годин, червень 154 години, а всього 836 годин. Таким чином, середній заробіток за вищевказаний період складає: 100 грн. 92 коп. х 836 год. = 84 369 грн. 12 коп. (сума до сплати за вирахуаннням податків та зборів 67 917 грн. 14 коп.).
Позивач наголошує на тому, що починаючи із дня звільнення відповідач не здійснив йому виплат всіх сум, що належать такому робітникові, у тому числі заборгованість заробітної платні, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку за вищевказаним позовом. Доказів зворотного суду не представлено.
Оскільки, станом на день звернення до суду, відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість по виплатах, що мають бути здійснені в день звільнення працівникові, не погасив, тому суд вважає, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, суд вказує на наступне.
Конституція України, проголосивши Україну соціальною і правовою державою, визначила обов`язок держави щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини. Одним із складових цього обов`язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю (статті 13, 43 Конституції України).
Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 визначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно положень статті 115 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Із наданих суду доказів вбачається, що відповідач не провів розрахунок з позивачем в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, та фактично повний розрахунок з позивачем відповідач не провів й досі.
Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним стягнути Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період грудень 2021 року січень 2022 року у розмірі 26 611 грн. 26 коп. (сума визначена без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів), адже відповідно до п. 6 ч. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд зазначає наступне.
Також відповідно до ст. 117 КЗпПУ, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Із матеріалів справи вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 проведений не був, у зв`язку з чим, затримка розрахунку при звільненні становила 84 369 грн. 12 коп.
В абзаці 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, закріплено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Отже, за період з 28.01.2022 року по 30.06.2022 року згідно з графіком роботи, ОСОБА_1 , мав відпрацювати: січень 22 години, лютий 154 години, березень 165 годин, квітень 165 годин, травень 176 годин, червень 154 години, а всього 836 годин. Таким чином, середній заробіток за вищевказаний період складає: 100 грн. 92 коп. х 836 год. = 84 369 грн. 12 коп.
Щодо стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, суд виходить з таких встановлених судом обставин та поданих суду доказів.
Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також, працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.
За приписами ст. 2 Закону України "Про відпустки", право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи, заробітної плати у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.
За приписами ст. 2 Закону України "Про відпустки", право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи, заробітної плати у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.
Статтею 11 ЗУ "Про відпустки" передбачено заборону ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд.
Згідно із ст. 24 ЗУ "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому може бути виплачена грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Статтями 83 КЗпП, 24 ЗУ «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.
Розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати. Розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати для оплати компенсації є останні 12 календарних місяців (без урахування святкових та неробочих днів), які передують місяцю нарахування компенсації. В разі, якщо працівник відпрацював менше року, то розрахунок проводиться за період з першого числа місяця, наступного за місяцем прийняття на роботу до першого числа місяця, в якому нараховується компенсація.
До розрахунку середнього заробітку для визначення компенсації за відпустку включаються основна та додаткова заробітна плата, премії, допомога по тимчасовій непрацездатності, середня зарплата за період відрядження, суми відпускних, доплати за суміщення професій, розширення зони обслуговування та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників.
Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення загальної суми доходу за розрахунковий період на кількість календарних днів в розрахунковому періоді. Для отримання суми компенсації потрібно помножити середньоденну заробітну плату на кількість днів, за які сплачується компенсація.
Таким чином, розмір компенсації за невикористану відпустку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8 870 грн. 00 коп. з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі.
Щодо втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати, суд виходить з таких встановлених судом обставин та поданих суду доказів.
Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно ст. 2 вищевказаного Закону компенсація громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти, зокрема, і заробітну плату.
Згідно п. 2, 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
З наданого суду позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів, який не оспорений відповідачем, слідує, що сума компенсації становить 3702 грн. 27 коп. Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим.
У зв`язку із чим суд доходить висновку про наявність підстав для часткове задоволення позовних вимог.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення невикористаної відпустки та про стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати у загальному розмірі 1 757 грн. 87 коп.
Крім того, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому судові витрати у вигляді судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 992 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 47, 94, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 430 ЦПК України, суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпроважмаш», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати та суми невикористаної відпустки,- задовольнити частково.
3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.
4. Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.