РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2022 рокуСправа №451/909/22
Провадження № 2/451/447/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Ференс І.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/909/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

2 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що вона зареєстрована та фактично проживає по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_2 - мамою і ОСОБА_3 - братом. У минулому, перебуваючи у Російській Федерації, вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , який у подальшому, зокрема 26.03.1998 року, розірвала.

ОСОБА_5 (її баба) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Завидче Червоноградського району помер ОСОБА_6 . У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшли право приватної власності на землю площею 3,7878 га, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025143 від 11 квітня 2000 року, який виданий уже після смерті спадкодавця. ОСОБА_6 проживав і був зареєстрований на момент смерті по АДРЕСА_1 та із померлим на момент смерті в будинку проживали і були зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (позивач у справі) та інші члени родини. За твердженням позивача, шляхом проживання спадкоємця із спадкодавцем, перейняття ним від останнього правовстановлюючих документів на зберігання, здійснення опіки над спадковим майном, беззаперечно визначається, що ОСОБА_7 єдиний, хто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_6 , що в повній мірі кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР, норми якої були чинними на момент виникнення правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Завидче Червоноградського району помер батько позивача - ОСОБА_7 . ОСОБА_7 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 та на момент смерті померлого були зареєстровані і проживали: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Після звернення позивачки в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 24.05.2018 була відкрита спадкова справа №62473124 (номер у нотаріуса 114/2018), а у подальшому 20 травня 2021 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №721 на частину спадкової маси. Не успадкованою залишилася земельна ділянка загальною площею 3,7878 га, що зазначена у Державному акті на право приватної власні на землю серії IV-ЛВ №025143 від 11 квітня 2000 року, оскільки такий виданий після смерті спадкодавця. Відповідно, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_7 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на землю загальною площею 3,7878 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані па території Завидчанської сільської ради Червоноградського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025143, виданого на ім`я ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4-8 зворот).

Учасники справи в підготовче засідання не з`явилися.

Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.57).

Відповідач ОСОБА_2 подала клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає (а.с.56).

Відповідач ОСОБА_3 також подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю (а.с.55).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого повторно 14 липня 2021 року Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.25).

Згідно з даними, викладеними у довідці №459 від 15.07.2021, виданій Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області, констатовано, що ОСОБА_5 була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 . На день смерті з нею були зареєстровані та проживали такі особи: чоловік - ОСОБА_6 ; син - ОСОБА_7 , невістка ОСОБА_2 , онук ОСОБА_3 , онука ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_5 виконкомом Завидчанської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого повторно 25 січня 2018 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с.18).

Згідно з даними, викладеними у довідці №458 від 15.07.2021, виданій Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області, констатовано, що ОСОБА_6 був зареєстрований до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 . На день смерті з ним були зареєстровані та проживали такі особи: син - ОСОБА_7 , невістка ОСОБА_2 , онук ОСОБА_3 , онука ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_6 виконкомом Завидчанської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.23).

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого 24 грудня 2017 року виконавчим комітетом Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.27).

Згідно з даними, викладеними у довідці №457 від 15.07.2021, виданій Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області, констатовано, що ОСОБА_7 був зареєстрований до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 . На день смерті з ним були зареєстровані та проживали такі особи: дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_7 виконкомом Завидчанської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.30).

Родинні відносини позивача та відповідачів зі спадкодавцями підтверджують такі документи:

- копія Архівної довідки №М-21 від 12.08.2021 про народження ОСОБА_8 (а.с.19,20,21);

- копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_5 , виданого повторно 14 січня 1966 року, з якого видно, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 ») 6 лютого 1933 року зареєстрували шлюб (а.с.22);

- копія Архівної довідки №К-212 від 04.07.2022, з якої видно, що ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ; батько ОСОБА_12 , мати ОСОБА_9 (а.с.28,29);

- копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу про підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 14 липня 2021 року, відповідно до якого констатовано, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_13 ») 01 лютого 1959 року зареєструвала шлюб (а.с.17-17 зворот);

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 , виданого 17 вересня 1960 року, з якого видно, що ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 ; батько ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_2 (а.с.11);

- копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_7 від 26 березня 1998 року, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано 26 березня 1998 року; прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_15 » (а.с.12);

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_8 , виданого 30 січня 1971 року, з якого видно, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 ; батько ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025143, виданого 11 квітня 2000 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №9093, встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,7878 га, що розташована на території Завидчанської сільської ради.

Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки вищевказана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок: площею 2,4325 га та площею 1,3553 га (а.с.24-24 зворот).

Вищевказане також підтверджують такі документи: - копія Витягу з Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю (пай) на території Завидчанської сільської ради (а.с.36); - копія аркушів Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю (пай) на території Завидчанської сільської ради (а.с.37-38); - копія Рішення Х сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради Львівської області від 25 лютого 2000 року «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам села Завидче Завидчанської сільської ради» (а.с.39,40-41).

З копії Експертного висновку №056/757-а від 19 серпня 2022 року, виконаного Українським бюро лінгвістичних експертиз встановлено, що з урахуванням зазначеного записи особового імені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності в записах виникли внаслідок документальної фіксації розмовних варіантів імені ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які виникли під впливом ономастичної традиції польської мови і розмовних форм, поширених у регіоні, де було зроблено ці записи (а.с.35).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70371972 від 20.10.2022 констатовано, що після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа не відкривалася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.54).

Згідно з копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру №64670683 від 12.05.2021 встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В. відкрито спадкову справу №62473124, номер у нотаріуса: 114/2018, а 12.05.2021 видано Свідоцтво про право на спадщину, бланк НРВ 175772 (а.с.31-31 зворот).

З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, бланк НРВ 175772, виданого 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., констатовано, що єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дочка ОСОБА_1 , а дружина спадкодавця ОСОБА_2 та син спадкодавця ОСОБА_3 , відмовилася від частки у спадщині (а.с.32).

Право власності на спадкове майно позивач зареєструвала у встановленому законом порядку, що підтверджує копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №256145476 від 12.05.2021 (а.с.33).

Разом з тим, з листа №90/02-14 від 16.06.2021 видно, що приватний нотаріус Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., роз`яснила позивачу необхідність подання відомостей та документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.34).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_11 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Частина 3 статті 1296 ЦК України регламентує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_11 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на землю загальною площею 3,7878 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області (раніше Завидчанська сільська рада Радехівського району Львівської області), відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025143, виданого на ім`я ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1984 гривні 80 копійок, а саме: по 992 гривні 40 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 21 жовтня 2022 року.