КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/433/22 головуючий у І інстанціїГрегуль О.В.
провадження 22-ц/824/7907/ 2022 доповідач: Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельник Я.С.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В січні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2011 року у розмірі 22681 грн. станом на 07.12.2021 року та судові витрати у сумі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17.06.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не повертав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим, станом на 07.12.2021 року у нього утворилась заборгованість перед банком у сумі 22681 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту у розмірі 18286.54 грн., за простроченими відсотками 4394.46 грн.

Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № Б/Н від 17.06.2011 року в сумі 18286.54 грн. та 2270 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості по відсоткам, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначав, що суд не надав оцінку зібраним доказам, зокрема підписаній довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», у якій споживача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, зокрема тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки; платежі за додаткові та сукупні послуги кредитодавця; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; та інше. Позивач стверджує, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів.

Позивач наголошував, що процентна ставка була погоджена позичальником під час укладення кредитного договору, про що зазначено у довідці, який підписаний позивачем особисто.

Позивач стверджував, що оскільки відповідач у анкеті-заяві власноручно висловив згоду про оформлення договору, відкриття рахунку та особистим підписом засвідчив, що ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку, то сторонами при укладенні кредитного договору досягнуто всіх істотних умов, на що суд першої інстанції не звернув уваги та безпідставно вважав, що процентна ставка не узгоджена сторонами під час укладення договору.

Посилався на те, що суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17 (провадження № 61-47353св18), Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 293/599/19.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується, тому в цій частині рішення суду апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що в укладеній між позивачем і відповідачем анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, процентна ставка не зазначена та в ній відсутні умови договору про встановлення відсотків, пені, комісії і штрафу.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ).

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні між сторонами договору позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

З такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17.06.2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено: персональні дані ОСОБА_1 адреса проживання та реєстрації, контактна інформація, інформація про працевлаштування.

Згідно довідки, наданої позивачем, ОСОБА_1 було надано кредитні картки (а.с. 13).

Згідно довідки, наданої позивачем, умови кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 неодноразово змінювалися (а.с. 11).

17.06.2011 року ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», в якій, зокрема, визначено проценту ставку та порядок сплати процентів за кредитом (а.с. 15).

З розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача станом на 07.12.2021 року утворилась заборгованість перед банком у сумі 22681 грн., що складається із заборгованості: за тілом кредиту у розмірі 18286.54 грн., за простроченими відсотками 4394.46 грн.(а.с. 4-10).

З виписки за договором № б/н станом на 09.12.2021 року вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами (а.с. 50-65).

Отже, з моменту підписання анкети-заяви між банком та відповідачем укладено кредитний договір. Крім того, про укладення кредитного договору між сторонами також свідчить факт користування позичальником кредитними коштами.

Із наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 11 червня 2011 року убачається, що відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на укладання між ним та Банком кредитного договору на Умовах та правилах надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк. Крім того, відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", якою визначена відсоткова ставка, розміри щомісячних платежів, комісії, пеня та штрафи.

Ураховуючи наведене, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 634 ЦК України.

З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та наявність підпису боржника на довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", якою визначена відсоткова ставка, розміри щомісячних платежів, комісія, пеня та штрафи (а.с.15), апеляційний суд приходить до висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), оскільки у даному випадку відповідачем було власноручно підписано довідку про умови кредитування за кредиткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Враховуючи викладене наявні підстави стягенння заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Однака апеляційний суд заначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вже було зазначено, відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними, що засвідчив своїм підписом.

Відповідно до ч.1 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч. 3 цієї ст.10561 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У ч. 4 указаної ст.10561 ЦК України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові.

Як вбачається з розрахунку заборгованості розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами становив, станом на початок розрахункового періоду 17 червня 2011 року, 36% на суму залишку заборгованості за кредитом, яка діяла по 06 червня 2012 року (дата, що міститься у розрахунку заборгованості).

01 січня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку зменшив процентну ставку до 30%.

Таким чином, з урахуванням зменшення відсоткової ставки банком у односторонньому порядку (ст.10561 ЦК України), без повідомлення позичальника, апеляційний суд вважає, щостягненнюпідлягає заборгованість по процентам, нарахована за період з 17 червня 2011 року(дата визначена позивачем у розрахунку заборгованості) по 06 червня 2012 року (остання дата, коли проценти нараховувалися по відсотковій ставці 36%).

Як зазначено в розрахунку наданому позивачем заборгованість у відповідача перед Банком станом на 09 липня 2012 року по сплаті відсотків була відсутня.

Таким чином суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині невірно застосував норми матеріального права та відмовив в задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом не з тих підстав.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення апеляційної скарги частково та скасування рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відсотків з підстав відсутності такої заборгованості на день зміни банком відсоткової ставки в односторонньому порядку без належного повідомлення боржника.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 травня2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за кредитним договором б/н від 17.06.2011 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором б/н від 17.06.2011 року залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: