Справа № 503/997/22
Провадження № 2/503/312/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

До Кодимського районного суду Одеської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем.

Зі змісту доданих до позовної заяви документів, а саме копії сторінки 15 розділу «Місце проживання» паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 05.10.2004 року, вбачається та обставина, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч .1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, в позовній заяві позивачем зазначено, що місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 є також адреса: АДРЕСА_1 .

Однак, згідноінформації отриманої судом в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України, а саме інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.09.2022 року № 12-0 наданої суду Департаментом реєстрації Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області 05.09.2022 року за № 1410/0/50-22, відповідач ОСОБА_2 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 в період з 12.10.2018 року до 01.10.2019 року, коли його було знято з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Водночас, як вбачається з інформаційного листа-відповіді Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 30.09.2022 року за № 6.2-6095/6-22, відповідач ОСОБА_2 станом на 24.02.2022 року не мав зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Проте позивачем до позовної заяви додано копії свідоцтв про народження у неї з відповідачем спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області 31.01.2012 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Серії НОМЕР_3 виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 20.03.2014 року.

В свою чергу ч.2 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти.

При цьому, саме на положення ч.2 ст. 28 ЦПК України позивач посилається у змісті своєї позовної заяви при обґрунтуванні підсудності спору про розірвання шлюбу.

На даний час декларування та реєстрація місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні регулюється виключно Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року № 1871-IX, який набрав чинності 01.12.2021 року. В свою чергу ч.1 ст. 4 цього Закону передбачає, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

В свою чергу пунктом 51 ч.1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року № 5492-VI, до Єдиного державного демографічного реєстру вноситься інформація про особу, зокрема відомості про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Таким чином зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 .

Водночас адреса: АДРЕСА_4 є місцем фактичного проживання/перебування позивача ОСОБА_1 , як взятої на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно змісту позовної заяви та копії довідки відділу адміністративних послуг Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 15.08.2022 року № 5123-.

Відповідно до положень ч.1-2 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

При цьому, ч.1 ст. 41 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII передбачає, що облік внутрішньо переміщених осіб здійснюється у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином адреса: АДРЕСА_4 є місцем фактичного проживання позивача ОСОБА_1 , як взятої на облік внутрішньо переміщеної особи.

У зв`язку з чим суд вважає, що адреса фактичного проживання взятої на облік внутрішньо переміщеної особи не є тотожнім поняттю зареєстрованого або задекларованого місця проживання (перебування) особи, а також не підміняє його за своєю суттю, оскільки такі облік і декларація/реєстрація мають різну мету та правові наслідки. Крім того, такий висновок суду підтверджує і зміст самих положень ч.2-3 ст. 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, якими врегульовано порядок внесення відомостей про зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на підставі документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання, або відомостей, внесених до документів особи, які підлягають обміну, а також може використовуватися інформація з Державного реєстру виборців, Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, реєстрів територіальних громад, Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

З огляду на зазначене суд вважає, що фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи не змінює і тимчасово не підмінює задеклароване або зареєстроване місця проживання (перебування) цієї особи.

Таким чином розгляд даної справи не належить до підсудності Кодимського районного суду Одеської області у відповідності до положень визначення територіальної юрисдикції (підсудності), передбачених ч.2 і 9 ст. 27 ЦПК України, яким є Жовтневий районний суд м. Харкова, адміністративно-територіальні повноваження якого розповсюджуються на адміністративну територію Новобаварського району м. Харкова (за зареєстрованим місцем проживання позивача) або Дзержинський районний суд м. Харкова, адміністративно-територіальні повноваження якого розповсюджуються на адміністративну територію Шевченківського району м. Харкова (за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача).

Пунктом 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд вважає, що подання позивачем ОСОБА_1 позовної заяви за місцем свого фактичного проживання, як внутрішньо переміщеної особи, та посилання у змісті своєї позовної заяви на положення ч.2 ст. 28 ЦПК України є проявами спрямованими на реалізацію свого процесуального права на пред`явлення позову про розірвання шлюбу саме за своїм зареєстрованим місцем проживання, передбаченим ч.2 ст. 28 ЦПК України.

Ураховуючи зазначене вище суд вважає необхідним передати дану справу для її розгляду за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 258-261ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Д. В. Вороненко