ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4828/22 Справа № 188/1641/21 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, яке 15 грудня 202 року було замінено на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, мотивуючи його тим, що 18 липня 2021 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Синельниківського районного управління поліції Дмитрюком А.О. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №222470 від 18 липня 2021 року, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказує, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року у справі №188/1006/21 вищевказану постанову про накладення адміністративного стягнення визнано протиправною та скасовано. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на те, що внаслідок незаконності його притягнення до адміністративної відповідальності, вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, що полягає у приниженні його честі та гідності як водія, спричиненні моральних переживань зумовлених страхом бути повторно зупиненим працівниками поліції з тих самих підстав, а також необхідністю доводити свою невинуватість, у порушенні нормального способу життя, оскільки він змушений був шукати адвоката для представництва власних інтересів у суді, а також підлаштовувати особистий час для зустрічей зі своїм захисником та для відвідування судових засідань у справі №188/1006/21, просив суд першої інстанції стягнути з Держави Україна через Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиною казначейського рахунку на його користь 5 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 1 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було надано доказів спричинення йому моральної шкоди та доказів безпосередньо спричиненої шкоди, внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказує, що для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1167,1173,1176 ЦК України потрібно наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності посадових осіб, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою.

Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ГУНП в Дніпропетровській області не скористалися.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі складає 5 000 грн., та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині викладу резолютивної частини з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами, що було винесено постанову серії БАБ № 222470 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.16).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року у справі №188/1006/21 вищевказану постанову про накладення адміністративного стягнення визнано протиправною та скасовано. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення (а.с.7-15).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, посилаючись на статті 1167,1173,1174 ЦК України, виходив з того, що позивачем доведено факт спричинення моральної шкоди внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності, в той же час, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, врахувавши конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховано тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та вважає справедливим визначити суму моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Синельниківського районного управління поліції Дмитрюком А.О. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 222470 від 18 липня 2021 року, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, яка рішенням суду була визнана протиправною та скасована.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Статтями 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що у наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Судом установлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2021 року у справі №188/1006/21 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 222470 від 18 липня 2021 року, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП визнано протиправною та скасовано. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке у подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Вказане свідчить, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є підставою для відшкодування шкоди згідно з указаним Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та частиною першою статті 1176 ЦК України, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в його діях складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що відсутність доказів саме протиправної діяльності з боку працівників поліції, внаслідок дії яких позивача була заподіяна моральна шкода, свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення та у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Статтями 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - № 266/94 ВР) передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Аналогічні правові висновки були викладені в численних постановах Верховного Суду, а саме в постанові від 22 липня 2020 року по справі №303/7352/18, провадження №61-20524св19, від 28 жовтня 2020 року по справі №461/85/19, провадження №61-20862св19, від 11 листопада 2019 року по справі №766/2377/16-ц, провадження №61-18387св18.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалюючи відповідне рішення по суті справи, суд першої інстанції керувався саме статтями 1167,1173 та 1174 ЦК України, в той час як відносини з відшкодування моральної шкоди за викладених у дійсній справі обставин регулюються ст. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

До відповідного висновку дійшла колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 10 жовтня 2019 року по справі №569/1799/16-ц, провадження №61-19000сво18, в якій зазначила, що не вбачала підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №212/6729/16-ц, провадження №61-32897св18, про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення відшкодування дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону № 266/94-ВР і не є у залежності від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу та, чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що складення відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення та здійснення відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення, враховуючи, що відповідні наслідки складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, призвело до страху бути повторно зупиненим працівниками поліції з тих самих підстав, а також необхідністю доводити свою невинуватість в суді, звертатися до адвокатів, що також спричинює відповідний стрес, та у свою чергу свідчить про спричинення позивачу моральної шкоди, який суд першої інстанції правильно оцінив в 1 000 грн., що на думку колегії суддів, відповідає принципам розумності та справедливості та не призведе до безпідставного збагачення позивача.

Положеннями статті 3 Закону №266/94 ВР передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

В той же час, колегія судді зауважує, що відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону №266/94 ВР).

Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №641/8857/17 (провадження №14-514цс19) вказано, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З урахуванням наведеного, Державна казначейська служба України, як орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, у цій справі є органом, через який держава бере участь у справі як сторона.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16 (провадження №12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Проте суд першої інстанції на це уваги не звернув та зробив помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди навіть не безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку, а Головного управління Національної поліції В Дніпропетровській області.

В той час, як навіть згідно вимог позивача, останнім ставилися вимоги про стягнення з Держави Україна через Головне управління Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, виклавши абзац третій та четвертий її резолютивної частини в наступній редакції: Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. Витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Аналогічний правовий висновок про необхідність зміни резолютивної частини з наведених вище підстав, викладений в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року по справі №346/5428/17, провадження №61-8102св21.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року змінити, виклавши абзац третій та четвертий її резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.