Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2022 Справа №607/12415/22

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

у присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Обґрунтовує позов тим, що вона є власником вказаної квартири, у якій зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач у даній квартирі не проживає протягом останніх двох років, його речі і майно у ній відсутні, він не здійснює оплату за комунальні чи інші послуги, що свідчить про те, що він втратив право на користування цим житловим приміщенням. Факт відсутності ОСОБА_2 у даному житловому приміщенні підтверджується довідкою, виданою Дочірнім підприємством «Наш дім 3» приватного підприємства «Наш дім». Відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб між ними розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року. З цих підстав позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою.

Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 17 жовтня 2022 року об 11 годині 00 хвилин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. Пояснила, що з 02 лютого 2021 року відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , деякий час перебував у Польщі, а з квітня 2021 року проживає в с. Смиківцях.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказав, що дійсно більше року не проживає за адресою реєстрації, з власної волі, перешкод у проживанні йому не чинили. Добровільно знятися з реєстраційного обліку не мав можливості, оскільки був постійно зайнятий, тому не заперечив проти визнання його таким, що втратив право користування зазначеним помешканням, у судовому порядку.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як убачається зі свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1996 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та записана у реєстрову книгу за №19965. На зазначеному свідоцтві містяться написи нотаріусів:

1)16 грудня 2013 року за реєстровим №2223, 2229 Першою Тернопільською державою нотаріальною конторою на ј частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_4 , видано свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;

2)09 квітня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Олексишин З.З., за реєстровим №326, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку квартири після смерті ОСОБА_3 , на ім`я ОСОБА_1 ;

3)30 липня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Олексишин З.З., за реєстровим №805, посвідчено договір дарування ј частки квартири від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 .

З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку по АДРЕСА_2 вбачається, що у вказаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зняті з реєстрації місця проживання.

02 січня 1997 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3 видано технічний паспорт на зазначену квартиру.

Із довідки №560 від 09 серпня 2022 року, виданої Дочірнім підприємством «Наш дім 3» приватного підприємства «Наш дім», вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (донька) та ОСОБА_2 (колишній чоловік, який зареєстрований але не проживає у ній, на підставі акту №560 від 01 серпня 2022 року).

Як убачається з акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) по АДРЕСА_2 від 01 серпня 2022 року, комісією в складі працівників Дочірнього підприємства «Наш дім 3» приватного підприємства «Наш дім» Іващука М.С., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було перевірено факт проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою. Під час обстеження встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що також засвідчили свідки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

У судовому засіданні відповідач визнав позов та підтвердив, що він не проживає у зазначеній квартирі більше року, добровільно подарував раніше належну йому частку в цій квартирі ОСОБА_1 , і на даний час втратив право користування цією квартирою.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача, зареєстрований у зазначеній квартирі, але більше року в ній не проживає, з власної волі, жодних перешкод у проживанні за вказаною адресою йому ніхто не створює, що він сам підтвердив у судовому засіданні.

За вказаних обставин судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 відсутній у квартирі АДРЕСА_1 понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України втратив право на користування цим житловим приміщенням.

З цих підстав позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Також, у зв`язку з задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 992,40 грн. судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при поданні до суду позовної заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 992,40 гривень понесеного судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

СуддяН. М. Сташків