РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 564/3087/21

Провадження № 22-ц/4815/917/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач - Комунальне підприємство Костопільської міської ради «Костопількомуненергія»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горлатого Олександра Васильовича на додаткове рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 20 травня 2022 року у складі судді Олійника П. В., ухвалене в м. Костопіль Рівненської області, повний текст додаткового рішення складено 20 травня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 11 травня 2022 року вказаний позов задоволено.

17 травня 2022 року представник відповідача адвокат Горлатий О. В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн..

Додатковим рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20 травня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються у разі задоволення позову на відповідача та обґрунтоване тим, що часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» зумовлене застосуванням строку позовної давності, при тому, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

Вважаючи додаткове рішення суду першої незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 - адвокат Горлатий Олександр Васильович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду першої інстанції про те, що часткове задоволення позову з мотивів застосування строку позовної давності може слугувати підставою для відмови відповідачу у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. Вказує, що п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України не зазначає конкретних підстав для відмови в позові повністю чи частково, в тому числі й щодо спливу строку позовної давності, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, а тому відмова суду першої інстанції грубо порушує вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України. З наведених міркувань проси в скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про стягнення із Комунального підприємства Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Комунальне підприємство Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» вважає додаткове рішення суду першої інстанції заонним та обґрунтованим і просить залишити його без зміни.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Горлатий Олександр Васильович звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Комунального підприємства Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергіїв частині вирішення питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн..

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявником надано копію Договору про надання професійної правничої допомоги № 22/12-2021 від 22.12.2021 року, укладеного між адвокатом Горлатим О.В. та Засобою Л. В., копію Акту прийняття-передачі наданих послуг від 12.05.2022 року згідно Договору про надання професійної правничої допомоги № 22/12-2021 від 22.12.2021 року.

Заявлена до стягнення сума 10 000, 00 грн. передбачена у п. 3.1. Договору та ч. 2 Акту приймання-передачі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 11 травня 2022 року позов Комунального підприємства Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» 16 039,38 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та 2 227,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

При цьому, у мотивувальній частині цього рішення встановлено, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час не оплачував за послуги з постачання теплової енергії, має заборгованість, яку свідомо не погашав, тобто позовні вимоги є обґрунтованими, підставними та доведеними належними і достовірними доказами. Часткове задоволення позовних вимог зумовлене виключно застосуванням строку позовної давності.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Таким чином, оскільки судовим рішенням встановлено встановлено доведеність позовних вимог, які задоволені судом частково, судові витрати в цьому випадку у відповідності до положень ст.. 141 ЦПК України покладаються на відповідача, у зв`язку з чим заява його представника про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржуване додаткове рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горлатого Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В.