Єдиний унікальний номер справи 487/7834/21
Провадження 22-ц/812/760/22
Головуючий по першій інстанції Нікітін Д.Г.
Головуючий і доповідач по апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

17 жовтня 2022 року м. Миколаїв справа № 487/7834/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів Серебрякової Т.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання - Стрілець К.О.,

за участю : позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2022 року ухвалене у складі головуючого судді Нікітіна Д.Г., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

встановив:

03 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2021 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів).

У серпні 2021 року обставини змінилися. ОСОБА_3 не проживає з матір`ю, бо виїхала до Америки, де отримує кошти в сумі 300 дол. США у місяць від Уряду США по програмі FLEX.

Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати стягнення аліментів та звільнити його від сплати заборгованості по виплаті аліментів.

Заперечуючи проти позову відповідач, посилаючись на його безпідставність, тимчасове навчання доньки за кордоном та її утримання за рахунок надіслання нею, як сплачуваних позивачем аліментів, так і її власних коштів, просила відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними у повному обсязі недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та задовольнити його позов.

Апеляційна скарга мотивована аналогічним з позовом обставинами. Крім того, заявник зазначав, що він є чоловіком передпенсійного віку, офіційно зареєстрованим безробітним та знаходиться на реабілітації після тривалої хвороби. ОСОБА_2 є підприємцем, двічі у рік відпочиває за кордоном на курортах. На ОСОБА_2 зареєстровані кримінальні провадження щодо крадіжки у нього із сейфа великої суми коштів та предметів домашнього вжитку. До того ж, про розгляд справи заявник не був повідомлений. Також зазначав, що адвокат ОСОБА_2 - ОСОБА_4 є близьким знайомим судді Нікітіна Д.Г. через це передбачав конфлікт інтересів при розгляді даної справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходів).

ОСОБА_3 є ученицею 404 групи 11 класу Миколаївського економічного ліцею №2 Миколаївської міської ради Миколаївської області, стипендії в ліцеї їй не нараховують.

Перемогою у конкурсі за програмою FLEX, донці сторін дозволено, тимчасово, для обміну досвідом, навчатися в американській школі.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що донька не проживає з матір`ю, бо виїхала до Америки та отримує кошти від Уряду США.

Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Крім того, частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Слід зазначити, що ч. 4 ст.273 ЦПК України встановлено: якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Тобто, звільнення від сплати аліментів - це те саме припинення їх сплати, оскільки відпали підстави, які породжували обов`язок сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки. Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Тимчасова зміна місця проживання дитини та проживання, у зв`язку з навчанням в іншій країні, на думку колегії суддів, не є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку батька, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати аліментів на дитину.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджувати те, що дохід дитини сторін набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 186 СК України передбачає контроль органу опіки та піклування за цільовим витрачанням аліментів.

Проте, доказів нецільового використання відповідачем сплачуваних аліментів, позивачем не надано і матеріали справи не містять.

Положення частини другої цієї ж статті передбачають, у разі нецільового витрачання аліментів право платника звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від обов`язку утримувати дитину.

Крім того, як зазначено вище, частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Доказів наявної заборгованості позивача по аліментам, їх розмір, та обставин, що мають істотне значення, як підстави звільнення від сплати заборгованості за аліментами відповідно частини другої статті 197 СК України, матеріали справи не містять та судом не встановлені.

Тому з урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства, викладеним в статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 цієї статті).

Згідно з приписами статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Отже, з аналізу приписів цієї статті позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з предмета та підстав позову.

Тлумачення пунктів 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У справі, що переглядається апеляційним судом, предметом позову є вимоги позивача про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Як підставу позову позивач зазначав те, що донька не проживає з матір`ю, бо виїхала до Америки та отримує кошти від Уряду США.

Між тим в доводах апеляційної скарги позивач зазначив, що підставами припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами є і те, що він є чоловіком передпенсійного віку, офіційно зареєстрованим безробітним, знаходиться на реабілітації після тривалої хвороби, а ОСОБА_2 є підприємцем, двічі у рік відпочиває за кордоном на курортах, на неї зареєстровані кримінальні провадження щодо крадіжки у нього із сейфа великої суми коштів та предметів домашнього вжитку.

З огляду на таке позивач фактично в доводах апеляційної скарги змінив підстави поданого ним та розглянутого судом першої інстанції позову, що суперечить наведеним нормам процесуального закону та процесуальним правам позивача щодо права зміни підстав позову.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач своїм процесуальним правом щодо зміни підстав позову не скористався, а тому аргументи апеляційної скарги щодо таких змін є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заявник про розгляд справи не був повідомлений, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за його відсутності від 30 травня 2022 року, яка подана суду першої інстанції в призначений день розгляду справи.

Згідно цієї ж заяви, позивач був обізнаний про головуючого суддю у даній справи, проте заяви про відвід судді з підстав зазначених у апеляційній скарзі не заявляв та до апеляційної скарги доказів не надав.

За такого посилання в апеляційній скарзі на те, що представник ОСОБА_2 - адвокат Рехлецький Р.В. є близьким знайомим судді Нікітіна Д.Г. через, що позивач передбачав конфлікт інтересів при розгляді даної справи, не є слушним.

Отже, доводи апеляційної скарги зво дяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки місцевим судом, з якими погоджується й апеляційний суд, тому колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК підстав протягом України тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2022 року.