Справа № 136/703/22
Провадження № 22-ц/801/1585/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 рокуСправа № 136/703/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Липовецького районного суду від 11.07.2022 року, постановленого в приміщенні того ж суду під головуванням судді Кривенка Д.Т., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

вс т а н о в и в :

В червні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що 26.08.2008 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26 серпня 2008 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між нею та банком кредитний договір. ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 12 000 грн. Зазначив, що Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а остання не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами за договором, в зв`язку з чим в неї виникла заборгованість , яка станом на 15.02.2022 року, складала 10524,85 грн., з яких: 9482,15 грн заборгованість за тілом кредиту; 1042,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Просив суд стягнути з ОСОБА_2 вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Липовецького районного суду від 11.07.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати ,а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказав, що висновок суду про недоведеність позовних вимог не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідач при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування та сплату відсотків. Так, у підписаній відповідачем заяві від 26.08.2008 року зазначений початковий розмір кредитного ліміту 500 грн. та базова процентна ставка 2,5 % на місяць (30 % річних) на залишок заборгованості, а у довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна-55 днів пільгового періоду» вказано пільговий період (355 днів), розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за кредитне обслуговування, умова щодо сплати комісії за несвоєчасне погашення заборгованості. Суд безпідставно визнав не належним доказом вказану довідку про умови кредитування, оскільки вона була підписана відповідачем в день відкриття карткового рахунку за кредитним договором від 26.08.2008 року та підтверджує факт ознайомлення відповідача із умовами кредитування. Крім того, надана позивачем банківська виписка має статус первинного документа, в ній відображено встановлення відповідачу кредитного ліміту, використання нею коштів. Також з цієї виписки вбачається, що відповідач знімала кошти з кредитної картки, потім частково погашала заборгованість і знову користувалась кредитними коштами.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову 10524,85 грн. колегією суддів вирішено розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив, що ОСОБА_1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, в зв`язку з чим 26.08.2008 року підписала анкету-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанк», тим самим уклавши з Банком кредитний договір. У вказаній анкеті-заяві вид платіжної картки та бажаний кредитний ліміт не зазначено.

На підтвердження узгодження умов кредитного договору позивачем надано до позову довідку про умови кредитування, яка підписана особою ПІП якої не зазначено, паспорт споживчого кредиту, в якому відповідачку проінформовано про загальні умови кредитування та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг без підпису відповідачки.

Банк дев`ятнадцять разів змінював відповідачу кредитний ліміт за картковим рахунком та шість разів видавав різні картки.

Із наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, вбачається, що станом на 15.02.2022 заборгованість ОСОБА_2 за кредитом складала 10524,85 грн., з яких: 9482,15 грн заборгованість за тілом кредиту; 1042,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджували б факт видачі відповідачу кредитної картки з ПІН-кодом для верифікації в платіжній системі та розмір наданого кредиту. Так, підписану відповідачем анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил суд вважає неналежним доказом у справі, оскільки вона не містить даних про вид карти та бажаний кредитний ліміт; довідка про умови кредитування підписана особою, прізвище ім`я та по батькові якої взагалі не зазначено; витяг з Умов і Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача; довідки про зміну кредиту та про видачу карток не містять обов`язкових реквізитів таких документів (вихідного номера та дати створення) та посилання на анкету заяву від 26.08.2008 року; виписка по рахунку не містить всіх обов`язкових реквізитів , а саме: номеру особового рахунку, коду валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції, суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку. Інших доказів, що містили б підпис відповідача та достовірно підтверджували б узгодження з нею саме наданих до позову Умов та Правил , конкретних умов її кредитування та надання можливості мати доступ до кредитних коштів, зокрема ,доказів отримання нею кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі, позивач не надав.

Колегія суддів вважає, що з таким висновком погодитись не можна ,оскільки суд порушив умови змагальності сторін, невірно оцінив докази, внаслідок чого неправильно встановив обставини у справі та необгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про недоведеність позовних вимог не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідач при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування та сплату відсотків, заслуговують на увагу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У ч. 3 ст. 2 ЦПК України зазначено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є зокрема, змагальність сторін.

Згідно із ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема виникнення правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, а відповідач - довести обставини своїх заперечень проти вказаних позовних вимог і спростувати доводи позивача.

Однак, ОСОБА_1 , будучи ознайомлена із змістом позовної заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй матеріалів позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами (а.с. 67), жодних дій по запереченню не вчиняла, обставини, на які посилався банк, не спростовувала.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання останньою заяви про приєднання, де вказано, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між сторонами договір про надання банківських послуг.(а.с. 18). Крім того, 26.08.2008 року ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій сторонами погоджено базову ставку 2,5 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, штрафів у розмірі 250 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків .

Тобто, дана довідка містить конкретні умови кредитного договору, підписана ОСОБА_1 , що свідчить про її обізнаність і згоду з умовами надання кредитних коштів, розміром та порядком нарахування відсотків за їх використання та відповідальністю за невиконання умов договору.

ОСОБА_1 свою обізнаність з вищевказаними умовами, що містяться в довідці про умови кредитування, їх погодження, та факт підпису нею цієї довідки не спростовувала, а тому у суду першої інстанції не було підстав вважати надані позивачем докази, зокрема довідку про умови кредитування, як неналежні.

Крім того, з первинного документу бухгалтерського обліку - виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що остання користувалася карткою, використовувала кредитні кошти, які в подальшому не погашала, в зв`язку з чим, станом на 15.02.2022 року, в неї виникла заборгованість за тілом кредиту та простроченими відсотками в розмірі 10524,85 грн.

Таким чином, наданий банком розрахунок заборгованості підтверджується первинними документами, зокрема, випискою по банківському рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , довідкою про отримані кредитні картки, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», свій підпис під якою відповідач не оспорювала.

Відтак, за відсутності заперечень та не спростування ОСОБА_1 як факту укладення нею кредитного договору так і розміру заборгованості, враховуючи наявність первинних документів бухгалтерського обліку (виписки з банківського рахунку), що підтверджують як отримання відповідачем кредитних коштів банку так і їх рух, апеляційний суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 10524,85 грн.

Виходячи із зазначеного, доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» заслуговують на увагу, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд невірно оцінив докази, внаслідок чого неправильно встановив обставини у справі та необгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням колегією суддів нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду від 11.07.2022 року, - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.08.2008 року, станом на 15.02.2022 року в розмірі 10524,85 грн., що складається з: 9482,15 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1042,70 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 6202,5 грн. понесених судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий : С.Г. Копаничук

Судді : В.В. Оніщук

С. К. Медвецький