Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/50/22
Провадження № 2/273/169/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. при секретарі судових засідань Муравській М.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинського району м. Києва про визначення місця проживання дитини з матір`ю,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коломайко М.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить: визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи позов, зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 21.10.2020 року рішенням Баранівського районного суду Житомирської області було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Батько дитини не виявляв бажання і не заявляв про наміри забрати дитину до себе. Дитина прописана разом з матір`ю, відвідує школу, має хороші умови проживання. Визначення місця проживання дитини на сьогодні необхідно позивачці для врегулювання питань та оформлення документів в багатьох державних та недержавних установах.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачці строк для подання відзиву, справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи (а.с. 30 ).

Позивач ОСОБА_1 , в підготовче судове засідання не з`явилася. Від представника позивача- адвоката Коломойко М.О., надійшла заява в якій остання просить проводити розгляд справи без позивача та представника. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 , в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та просив позов задовольнити.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинського району м. Києва свого представника в судове засідання не направила, надіслали заяву в якій просили розглядати справу без представника Служби.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст.206 ЦПК України).

А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 15 ).

Згідно копії рішення Баранівського районного суду від 21.10.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, позивачці залишено шлюбне прізвище ОСОБА_6 , місце проживання сина ОСОБА_4 не визначалося ( а.с. 17-19).

Згідно копії довідки Смотриківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 23.08.2019 року № 02-30/395 ОСОБА_3 з 23.08.2019 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 16 ).

Згідно копії довідки Спеціалізованої школи № 197 ім. Дмитра Луценка Святошинського району м. Києва від 30.12.2021 року № 01-32/233, ОСОБА_3 дійсно навчається в даній школі у 4-Г класі ( а.с. 21 ).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини,що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На час подання позову ОСОБА_4 було 10 повних років.

В силу ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьками та дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 того ж Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Наявні у справі докази дозволяють встановити, що мати малолітнього ОСОБА_4 має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Також при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

З врахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, суд вважає, що

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд звертає увагу на те, що визначення різних місць проживання дитини та батька, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежує батька дитини у його праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні і надає можливість реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином, встановивши обставини, що мають значення для вирішення спору та дослідивши об`єктивно та всебічно всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини, підлягає задоволенню, оскільки спору про місце проживання дитини у сторін не має.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору за вимогу про визначення місця проживання дитини в розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3, 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 161, 180-183, 191

СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 211, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача адвоката Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Святошинського району м. Києва про визначення місця проживання дитини з матір`ю,- задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Васильчук