ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №522/18984/20

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4607/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» та адвоката Попова Романа Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Домусчі Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та відзивів на позов

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, комунального підприємства «Міськзелентрест» (далі - КП «Міськзелентрест»), комунального підприємства «ЖКС «Порто-Франківський»(далі- КП «ЖКС «Порто-Франківський») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 08 липня 2020 року він рухався по Старобазарному скверу,3 в м.Одесі на автомобілі VOLKSWAGEN TOUAREG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, та під час руху на його автомобіль впала масивна гілка з дерева, унаслідок чого його автомобіль зазнав пошкодження.

Факт падіння гілки з дерева на його автомобіль зафіксований працівниками УПП в Одеській області ДПП НП України, а також письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надані органам поліції.

Вказував, що фактичні витрати на ремонт пошкодженого автомобіля склали 151 752 грн., а завдану моральну шкоду він оцінює у розмірі 28 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив стягнути солідарно з відповідачів відшкодування матеріальну шкоди у розмірі 151 752 грн., моральну шкоди в розмірі 28 000 грн. тв судові витрати в рівних частках (т.1а.с.1-6).

У відзиві на позов представник виконавчого комітету Одеської міської ради просила у позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі з тих підстав, що згідно з п. 5.5 Правил благоустрою території м.Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23 грудня 2011 року відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності с балансоутримувачі цих об`єктів: а на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування.

Зазначила, що місце настання події, на яку вказав позивач у позові є проїжджа частина дороги біля будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не є безхазяйною територією, пустирем, а розташована біля багатоквартирного будинку який обслуговує КП «ЖКС «Порто- Франківський», яке відповідає за шкоду (т.1а.с.76-85).

У відповіді на вказаний відзив виконавчого комітету Одеської міської ради, адвокат Попов Р.М. в інтересах ОСОБА_1 просив задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на те, що факт завдання шкоди майну позивача є встановленим та не спростованим відповідачами. Відповідальність за завдані збитки несе балансоутримувач, а збитки були нанесені саме у зв`язку з бездіяльністю відповідача, та у разі здійснення відповідачем належного утримання зелених насаджень у м. Одеси (т.1а.с.89-92).

Представник виконавчого комітету Одеської міської ради на електронну адресу суду надав заперечення на відповідь на відзив, в яких просили у позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (т.1а.с.99 -110).

У відзиві на позов представник КП «Міськзелентрест» посилався на те, що відповідно до його статуту, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25 квітня 2018 року №3217-VII, основним предметом діяльності підприємства є охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою міста, що знаходяться на балансі підприємства. При цьому є рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №102 від 14 лютого 2008 року «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі» про визначений вичерпний перелік КП «Міськзелентрест», відповідно якому зелені насадження розташовані за адресою: м.Одеса,Старобазарний сквер, буд.3 не утримуються КП «Міськзелентрест» (т.1а.с.114-115).

У відповіді на відзив КП «Міськзелентрест» адвокат Попов Р.М. в інтересах ОСОБА_1 просив задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі (т.1а.с.135-141).

Зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто із КП «ЖКС «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 151 752 грн. та моральної шкоди - 5 000 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 2 500 грн.

Вирішено питання про стягнення судового збору в розмірі 2 358, 32 грн.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Міськзелентрест» відмовлено (т.1а.с.217-224).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2021 року стягнуто з КП «ЖКС «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 500 грн., в іншій частині заяви про стягненя витрат на правничу допомогу відмовлено (т.1а.с.254-257).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційних скарг та відзивів на апеляційні скарги

В апеляційній скарзі КП «ЖКС «Порто-Франківський» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові до КП «ЖКС «Порто-Франківський».

Доводи апелянта, зокрема, зводяться до того, що балансоутримувачем зелених насаджень є лише вповноважене органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо передачі на баланс КП «ЖКС «Порто-Франківський» зелених насаджень по Старобазарному скверу, буд.3 в м.Одесі вказане комунальне підприємство не є належним відповідачем у справі (т.2а.с.1-10).

В апеляційній скарзі адвокат Попов Р.М. в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, щ жоден з відповідачів не бажає відшкодувати завдану позивачу шкоду у добровільному порядку, усіляко уникають від відповідальності, тому з необхідно солідарно стягнути завдану позивачу шкоду з кожного з відповідачів в рівних частках (т.2а.с.28-33).

У відзиві на апеляційну скаргу КП «ЖКС «Порто-Франківський», адвокат Попов Р.М. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить скаргу залишити без задоволення (т.2а.с.77-81).

У відзиві на апеляційну скаргу КП «ЖКС «Порто-Франківський» представник КП «Міськзелентрест» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін (т.2а.с.83-86).

У відзиві на апеляційні скарги КП «ЖКС «Порто-Франківський» та адвоката Попов Р.М. в інтересах ОСОБА_1 , представник виконавчого комітету Одеської міської ради просить апеляційні скарги залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість їх доводів (т.2а.с.97-101).

Жодна апеляційна скарга не містила вимогу про скасування додаткового рішення суду.

Учасники судового процесу в судове засідання, призначене на 11 жовтня 2022 року, крім позивача ОСОБА_1 , не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який прийняв участь у справі в режимі відеоконференцїї, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга КП «ЖКС «Порто-Франківський» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга адвоката Попова Р.М. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих позивачу пошкодженням автомобіля, оскільки о 8 годині 50 хвилин ранку 08 липня 2020 року біля будинку за адресою:м.Одеса, Старобазарний сквер,буд.3, під час руху на автомобіль ОСОБА_1 впала масивна гілка з дерева, унаслідок чого автомобіль зазнав пошкодження.

Відповідач КП «ЖКС «Порто-Франківський» позов не визнало та просило відмовити у позові в частині заявлених вимог до комунального підприємства, оскільки КП «ЖКС «Порто-Франківський» не є належним відповідачем у справі, відповідальними за збереження зелених насаджень, так як належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень. КП «ЖКС «Порто-Франківський» не є балансоутримувачем зелених насаджень, про які йдеться у позові, отже підстави для стягнення з нього шкоди відсутні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому майнової шкоди внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу через падіння гілки з дерева саме КП «ЖКС «Порто-Франківський».

При цьому, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Міськзелентрест», оскільки судом не встановлено деліктного складу у діях/бездіяльності даних відповідачів у завданні шкоди позивача, та дійшов висновку, що вони не є належними відповідачами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1а.с.7-8).

О 8 годині 50 хвилин ранку 08 липня 2020 року біля будинку за адресою: Старобазарний сквер, буд.3, під час руху, на автомобіль ОСОБА_1 під його керуванням, впала масивна гілка з дерева, унаслідок чого автомобіль зазнав пошкодження.

Факт падіння гілки з дерева на автомобіль ОСОБА_1 зафіксований на схемі місця ДТП працівниками УПП в Одеській області ДПП НП України, даний факт підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали працівникам патрульної поліції свої письмові пояснення, та сторонами не оспорювався (т.1а.с.44-51).

При складані протоколу про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2020 року складено акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі та складена схема місця ДТП (т.1а.с.44-46).

Згідно висновку експерта №6789 експертного, автототоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконаного судовим експертом автотоварознавцем Федотовим Ф.В., вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля складає 161 857,32 грн.(т.1а.с.9-40).

Згідно Акту виконаних робі та квитанції до прибуткового касового ордеру від 06 серпня 2020 року фактичні витрати на ремонт пошкодженого автомобіля складають 151 752 грн.(т.1а.с.41-42).

Витрати позивача за проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля склали 2 500 грн. (т.1а.с.40).

Вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля та розмір судових витрат відповідачами не оспорено.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо відшкодування матеріальної шкоди

За змістом ст.ст.15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За змістом ст.1192 ЦК України, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно до пункту 7 частини 1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно підпункту 7 пункту «а» частини 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Так, ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни (ст.12 вказаного Закону).

Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста) (частина 1 та 2 ст. 20 вказаного Закону).

У ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, у тому числі, зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (пункт 2 частини 1 ст. 21 вказаного Закону).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Так, ст.25 та ст. 28 Закону «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Підпунктами 1, 2 пункту 4.14. Правил благоустрою території м. Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23 грудня 2011 року №1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства.

При цьому пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила від 10 квітня 2006 року № 105 ) передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил від 10 квітня 2006 року № 105 відповідальними за збереження зелених насаджень належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Так, підпунктом 7 пункту «а» частини першої ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Пунктом 2 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними сила, або може на конкурсних засадах залучати до цього інші підприємства, установи, організації.

Згідно з п.10 ч.1 ст.42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягуються особи, винні у неналежному утриманні об`єктів благоустрою.

У розділі 12 Правил від 10 квітня 2006 року №105 зазначено, що з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Весняний огляд проводять з метою перевірки стану насаджень, газонів, квітників, доріжок, площадок та інших елементів благоустрою. Під час огляду уточнюють обсяги робіт з поточного ремонту, садіння дерев та чагарників, багаторічних рослин, газонів. За даними обстежень складають акт та перелік заходів, необхідних для підготовки об`єктів до експлуатації в літній період. Під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт.

Як зазначалось вище, факт падіння гілки на автомобіль ОСОБА_1 біля будинку за адресою: Старобазарний сквер,буд.3 та розмір матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу позивача у розмірі 151 752 грн.сторонами не оспорюється.

Із матеріалів справи видно, що рішень стосовно визначення балансоутримувача зелених насаджень, які розташовані на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалось.

Аналіз вищевказаних правових актів вказує, що саме на виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити належне та безпечне функціонування зелених насаджень та експлуатацію у спосіб, що унеможливить їх негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна, тому обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева у даному випадку повинно бути покладено саме на виконавчий комітет Одеської міської ради, оскільки організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради.

Матеріалами справи доведено факт завдання шкоди позивачу в результаті падіння гілки з дерева на автомобіль, протиправність бездіяльності відповідача виконавчого комітет Одеської міської ради, яка виразилась у невизначенні балансоутримувача зелених насаджень біля будинку, причинний зв`язок між ними, а виконавчий комітет Одеської міської ради, відповідно до вимог ст.ст. 12,13, 49, 81, 89 ЦПК України року це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав для відшкодування шкоди.

При цьому падіння гілки з дерева не було пов`язано з впливом негативних погодних факторів, тобто не являється дією непереборної сили, форс-мажорною обставиною, яка виключає відповідальність виконавчого комітета Одеської міської із завдання шкоди позивачу. Оскільки виконавчий комітет Одеської міської ради являється окремою юридичною особою та несе відповідальність за свої дії та бездіяльність.

Посилання виконавчого комітету Одеської міської ради на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відсутність їх вини у заподіяння шкоди не приймаються до уваги за таких підстав.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Тобто в деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст.1192 ЦК України).

При вирішенні аналогічного спору Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у справі №2-1474/11, дійшов висновку, що «організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева не може бути покладено на Дніпровську міську раду як орган місцевого самоврядування. Отже, покладаючи цивільно-правову відповідальність за заподіяну позивачу шкоду на Дніпровську міську раду, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов помилкового висновку, що внаслідок бездіяльності саме міської ради щодо непризначення балансоутримувачів об`єктів благоустрою та нездійснення самоврядного контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території позивачеві було заподіяно майнову шкоду».

У п. 11 постанови №14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Таким чином, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси позивача, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач, виконавчий комітет Одеської міської ради, порушив права позивача ОСОБА_1 , тому у відповідності до ст.ст. 15, 16 ЦК України його право підлягає судовому захисту шляхом стягнення з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 151 752 грн.

Отже, покладаючи цивільно-правову відповідальність за заподіяну позивачу шкоду на КП «ЖКС «Порто-Франківський» суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що внаслідок бездіяльності саме КП «ЖКС «Порто-Франківський» щодо нездійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території позивачеві було заподіяно майнову шкоду.

Враховуючи викладене саме на відповідача виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Також, за відсутності визначеного виконком Одеської міської ради балансоутримувача, виконавчий комітет Одеської міської ради є відповідальним за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними.

Крім того, орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі (частини 1-3 ст.15 вказаного Закону).

При цьому виконавчий комітет Одеської міської ради не надав докази, що зелені насадження за адресою: м.Одеса, Старобазарний сквер, 3 були передані на обслуговування КП «ЖКС «Порто-Франківський» або КП «Міськзелентрест», відповідний акт прийому-передачі та акт інвентаризація відсутні в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки виконавчим комітетом Одеської міської ради не визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розташовані на прибудинковій території за адресою: м.Одеси, Старо-Базарний сквер,буд. 3, тому, враховуючи, що саме на виконавчий комітет Одеської міської ради покладено обов`язок забезпечити їх належне та безпечне функціонування та експлуатацію у спосіб, що унеможливить її негативний вплив на мешканців міста та пошкодження їх майна, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки дерева на автомобіль позивача повинно бути покладено на виконавчий комітет Одеської міської ради, який є відповідачем у справі.

При цьому рішень виконавчим комітетом Одеської міської ради стосовно визначення балансоутримувача зелених насаджень, які розташовані на прибудинковій території за адресою: Старо-Базарний сквер, 3, у м.Одеси, не приймалось, тому відсутні докази, що саме дерево з якого впала масивна гілка на автомобіль позивача у період його руху було передано на баланс КП «ЖКС «Порто-Франківський» або КП «Міськзелентрест».

Відповідно до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За таких умов, доведено факт завдання шкоди позивачу в результаті падіння гілки з дерева на автомобіль позивача в період його руху, протиправність бездіяльності відповідача, яка виразилась у невизначенні балансоутримувача цього зеленого насадження, причинний зв`язок між ними.

Таким чином, аналіз наведених вище норм права дає підстави дійти висновку, що виконавчий комітет Одеської міської ради, як балансоутримувач об`єктів комунальної власності, є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території м.Одеси, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок приймати рішення про видалення зелених насаджень.

У випадку заподіяння майну чи здоров`ю особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримовача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, останній зобов`язується відшкодувати таку шкоду.

За таких обставин, висновок суду про відмову у задоволенні позову до виконавчого комітету Одеської міської ради не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідає завданням цивільного судочинства.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до статуту КП «Міськзелентрест», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25 квітня 2018 року №3217-VII, основним предметом діяльності підприємства є охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою міста, що знаходяться на балансі підприємства. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №102 від 14 лютого 2008 року «Про утримання зелених насаджень у місті Одеси» визначений вичерпний перелік КП «Міськзелентрест», відповідно якому зелені насадження розташовані за адресою: м.Одеса, Старобазарний сквер, буд.3 не утримуються підприємством. Рішень щодо передачі зелених насаджень, які розташовані на прибудинковій території за адресою: Старобазарний сквер, 3, не приймалось (т.1а.с.120-131).

Таким чином відсутні докази що саме це дерево, з якого впала гілка на автомобіль позивача було передано на баланс КП «Міськзелентрест».

Доводи представника виконавчого комітету Одеської міської ради, що місце настання події, на яку вказує позивач у позові - проїжджа частина дороги біля будинку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, Старобазарний сквер, 3, не є безхазяйною територією, пустирем, а розташована біля багатоквартирного будинку, який обслуговує КП «ЖКС «Порто-Франківський», та є балансоутримувачем даної території, як прилеглої території є помилковими, з наступних підстав.

Згідно наявного в матеріалах справи договору №02 від 23 травня 2017 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеному між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради (Замовник) та КП «ЖКС «Порто-Франківський»(Управитель), управитель зобов`язується протягом визначеного цим Договором строку надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник надає право Управителю нараховувати належну йому плату за послуги з управління багатоквартирним будинком.

За п.1.2. мета договору: забезпечення якіісного та в повному обсязі обслуговуваня та утримання житлового будинку, нежитлових будівель, їх інженерних мереж та обладаня, раціонального використання коштів квартиронаймачів та власників квартир(т.2а.с.11-14).

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-1У в редакції від 11 червня 2017 року, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Також зазначена норма закону містить значення терміну управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Тобто, законодавець відрізняє поняття балансоутримувач будинку та управитель будинку.

Враховуючи вищенаведене, Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №02 від 23 травня 2017 року фактично є договором з балансоутримання будинку.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів того, що КП «ЖКС «Порто-Франківський» є балансоутримувачем зелених насаджень, які розташовані на прибудинковій території за адресою: м.Одеса, Старобазарний сквер, 3, на прибудинкової території якого під час руху на автомобіль позивача впала масивна гілка з дерева та було завдано шкоду автомобілю, тому КП «ЖКС «Порто-Франківський» не є належним відповідачем у справі.

При цьому суду не було надано доказів, що між КП «ЖКС «Порто-Франківський» та виконавчим комітетом Одеської міської ради як балансоутримувачем зелених насаджень на теріторії міста були укладені договори щодо догляду за зеленими насадженнями на прибудинковій території за адресою:м. Одеса, Старобазарний сквер, 3. Крім того, КП «ЖКС «Порто-Франківський не є спеціалізованим підприємством зеленого господарства та не укомплектовано кваліфікованими спеціалістами у сфері догляду за зеленими насадженнями.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач КП «ЖКС «Порто-Франківський», як балансоутримувач зелених насаджень, які розташовані біля будинку за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер, 3, має нести майнову відповідальність за завдану позивачу шкоду, повязану з пошкодженням транспортного засобу позивача є помилковим.

Наявність вини заподіювача презюмується, якщо він не доведе, що шкоди завдано не з його вини.

Автомобіль позивача в момент падіння гілки на автомобіль знаходився за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер, 3 під час його руху.

Механічні пошкодження, яких автомобіль зазнав, сталися внаслідок падіння на автомобіль під час його руху масивної гілки з дерева.

Встановлене є наслідком неналежного виконання виконавчим комітетом Одеської міської ради свого обов`язку, щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій території та не закріплення балансоутримувача зелених насаджень за КП «ЖКС «Порто-Франківський» або іншої організації та підприємства.

Тобто, виконавчий комітет Одеської міської ради не надав доказів того, що на конкурсних засадах визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер, 3 або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями.

При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Власником (особою, яка зобов`язана утримувати майно, що їй належить) зелених насаджень є власник земельної ділянки, на якій вони розташовані, тобто у даному разі, територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 211/1489/13.

За таких умов, оскільки гілка дерева, яка впала на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дане дерево з якого впала масивна гілка на автомобіль позивача відповідно до ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку КП «ЖКС «Порто-Франківський» чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому колегія суддів дійшла висновк про покладення на виконавчий комітет Одеської міської ради обов`язку по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди.

Причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю виконавчого комітету Одеської міської ради, до обов`язків якої входить організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень встановлено матеріалами справи на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

У випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №372/1891/17.

Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо.

Однак, будь-яких відомостей щодо таких обставин відповідачем не надано, свої заперечення проти вимог позивача виконавчий комітет Одеської міської ради не підтверджує будь-якими належними та допустимими доказами, що є їх процесуальним обов`язком як учасника справи, а лише ґрунтує на припущеннях.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на зміст рішення місцевих судів, оскільки відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (а не в рішеннях місцевих судів), отже доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Зокрема, ч.1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлено, що в результаті падіння гілки дерева автомобіль, який належав позивачу, був значно пошкоджений.

Як вбачається з матеріалів справи винними діями виконавчого комітету Одеської міської ради, який не забезпечив належний догляд за зеленими насадженнями, внаслідок чого під час руху на автомобіль позивача впала масивна гілка з дерева, що пошкодило автомобіль, позивачу спричинена моральна шкода, так як він переживав психологічний стрес, був порушений його звичний ритм життя, пошкоджено його автомобіль, для відновлення якого позивачу були необхідні додаткові зусилля для відновлення автомобіля. Вказане вимогало від позивача непередбачуванних значних витрат на ремонт транспортного засобу, а також неможливість використання автомобіля за призначенням, що призвело до порушеня його звичайного життевого укладу.

Таким чином, позивач обґрунтовано посилався на спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна, порушенням звичайного укладу життя та порушенням права власності, пов`язаного з неможливістю користуватись належним йому автомобілем.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача, апеляційний суд визначився з характером та обсягом страждань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та взявши до уваги положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, дійшов висновку про задоволення в цій частині позов частково, стягнувши з відповідача виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, в інших вимогах відмовити.

Доводи представника апелянта стосовно покладення на відповідачів солідарної відповідальності за завдав майнову та моральну шкоду є безпідставними, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому не обов`язково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Це правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку.

При цьому у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозв`язку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини.

За відсутності доказів, що підтверджують сукупність та взаємопов`язаність дій відповідачів, об`єднаних спільними намірами, немає підстав для покладення на них солідарної відповідальності за заподіяну потерпілим особам шкоду.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 607/16993/18.

Зважаючи на тої факт, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому існує прямий причинний зв`язок між бездіяльністю виконавчого комітеу Одеської міської ради та завданою позивачу шкодою, та обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева має бути покладено на виконавчий комітет Одеської міської ради у розмірі 5 000грн.

Висновки апеляційного суду

Враховуючи викладене, рішення суду від 15 вересня 2021 року необхідно скасувати, позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з виконавчого комітету Одеської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 151 752 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000грн.,

В позові ОСОБА_1 до КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», КП «Міськзелентрест» відмовити з тих підстав, що вони є неналежними відповідачами.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №4 «Про судове рішення у цивільній справі» судпм роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвадене додаткове рішення втрачає силу.

За тактх обставин, не зважаючи на те, що додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2021 року про стягнення з КП «ЖКС «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 500 грн. сторонами в апеляційному порядку не оскаржено, воно втрачає силу в зв`язку із скасуванням рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року.

Щодо судових витрат

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню понесені ним витрат за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 358,32 грн. за подачу позову до суду та за подачу апеляційної скарги судовий збір в розмірі 3537,48 грн., що підтверджено відповідними квітанціями на загальну суму 5895,80грн. (т.1а.с.61,т.2а.с.57).

Щодо витрат на правничу допомогу

Розглядаючи заяву адвоката Попова Р.М. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000 грн., апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокатом Поповим Р.М. в інтересах ОСОБА_1 до заяви про ухвалення додаткового рішення додано акт виконаних робіт №1 від 17 вересня 2021 року, до договору про надання правової допомоги №35 від 02 грудня 2019 року наведено розрахунок часу та вартості наданої правової допомоги (гонорару):

-ознайомлення із фактичними обставинами справи, надання юридичної консультації клієнту з приводу правовідносин у сфері цивільного права - 1 год., 1 500 грн.;

-ознайомлення з судовою практикою цивільних судів 3-х інстанцій щодо перегляду рішень по справам про стягнення боргу за договором позики - 1 год., 1 500 грн.;

-складання та направлення адвокатського запиту до ДПП УПП в Одеській області для отримання доказів по справі - 1год., 1 500 грн.;

-складання та направлення адвокатського запиту до виконавчого комітету Одеської міської ради - 1 год., 1 500 грн.;

-складання та направлення до суду позовної заяви - 3 год., 4500 грн.;

-складання та направлення до суду відповіді на відзив відповідачів - 3 год., 4 500 грн.;

-представництво інтересів клієнта у суді - 5 судових засідань, 4 год., 6 000 грн.

Загальна вартість винагороди адвоката за надання правової допомоги визначена - 20 000 грн.

При цьому заявою від 15 березня 2021 року про розрахунок судових витрат, представником позивача долучено до матеріалів справи: копію договору №35 про надання правової допомоги від 02 грудня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Сергеєв, Боярський і партнери»; копію додаткової угоди №1 від 08 липня 2020 року, копію рахунку №1 від 08 липня 2020 року та копію квитанції від 12 березня 2021 року(т.1 а.с.142-155).

Згідно даних документів, а саме п.2.1 додаткової угоди від 08 липня 2020 року, гонорар сторонами був визначений у розмірі 20 000 грн. Про сплату понесених позивачем витрат на правничу допомогу було надано квитанції від 12 березня 2021 року на суму 12 000 грн. та від 17 вересня 2021 року на суму 8000 грн. (т.1а.с.155, 233).

У матеріалах справи наявні наступні документи, що свідчать про виконання адвокатом обсягу робіт, передбаченого актом від 17 вересня 2021 року, а саме: позовна заява від 29 жовтня 2020 року; копія відповіді ДПП УПП в Одеській області на запит адвоката АО «Сергеєв, Боярський і партнери» Попова Р. (т.1а.с.43); копія відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 19 серпня 2020 року на запит адвоката АО «Сергеєв, Боярський і партнери» Кравець І.Г.; ордер серії ОД №671318 від 28 жовтня 2021 року до договору про надання правової допомоги №35 від 02 грудня 2019 року на ім`я адвоката Попова Р.М. (т.1а.с.62); відповіді на відзиви відповідачів, складені адвокатом Поповим Р.М.

З матеріалів справи вбачається, що технічна фіксація процесу за участі адвоката позивача відбувалась 15 березня 2021 року з 13:10:43 до 13:27:08 (тобто приблизно 17 хв. + час очікування 40 хв., загалом 57 хв.); 19 квітня 2021 року з 11:59:16 до 12:07:58 (тобто приблизно 8 хв + час очікування 1 год. 20 хв., загалом 1 год. 28 хв.); 15 вересня 2021 року з 12:34:03 до 13:55:23 та 15:16:47 до 15:18:22 (тобто приблизно 1 год. 22 хв. + час очікування 34 хв., загалом 1 год. 56 хв.). Отже, загалом представник позивача був присутній у трьох судових засідання та ним було витрачено на це 4 год. 25 хв.

Таким чином, викладений в акті від 17 вересня 2021 року обсяг робіт адвоката, наданий у зв`язку з розглядом даної справи, знайшов своє підтвердження. Виключення становить лише п.2 акту від 17 вересня 2021 року, згідно якого вказано «ознайомлення з судовою практикою цивільних судів 3-х інстанцій щодо перегляду рішень по справам про стягнення боргу за договором позики - 1 год., 1 500 грн.», оскільки зазначене не має відношення до даного предмету спору.

Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Зважаючи на досліджений обсяг виконаних робіт адвокатом за розглядом даної справи, наявних доказів про сплату вартості таких послуг, необхідно стягнути із виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 18 500 грн., у задоволенні стягнення 1 500 грн. (ознайомлення з судовою практикою цивільних судів 3х інстанцій щодо перегляду рішень по справам про стягнення боргу за договором позики - 1 год., 1 500 грн.) необхідно відмовити, оскільки такі дії не відносяться до даної справи.

Щодо судових витрат відповідача КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський»

Встановлено, що подачу апеляційної скарги відповідач КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» сплатило судовий збір у розмірі 3 537,48 грн. (т.2а.с.10 а).

Оскільки апеляційним судом встановлено, що КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» у даній справі є неналежним відповідачем, то, відповідно до правил ст.141 ЦПК України, сплачений ним судовий збір у розмірі 3 537,48 грн. підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь зазначеного комунального підприємства.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Попова Романа Михайловича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Одеської міської ради (код:ЄДРПОУ- 04056919, місцезнаходження: 65026 м.Одеса, Думська площа,1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ):

-відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 151 752 грн.;

-відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.;

-витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 2 500 грн.;

-судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 5 895,80 грн.;

-витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 500 грн.

В позові ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міськзелентрест», комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) на користь комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» (код: ЄДРПОУ- 35303262, місцезнаходження: 65023 м.Одеса, вул.Л.Толстого,5) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 537,48 грн.

Додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2021 року про стягнення з комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 500 грн. вважати таким, що втратило силу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді: