КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6728/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Володченка Олега Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року та додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року у складі судді Жука М.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що 11.04.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Норкою Є.В. відкрито виконавче провадження № 58855869 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 07.09.2009 року № 2-330 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2009 і до їх повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із заявою про примусове виконання указаного виконавчого листа від 07.09.2009 ОСОБА_1 вперше звернулася лише 10.04.2019, до цього часу претензій до позивача щодо сплати аліментів не пред`являла, так як він сплачував їх добровільно і регулярно, будь-які поважні причини пред`явлення цього виконавчого документу майже через десять років після його отримання до примусового виконання у відповідачки відсутні, однак державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментах за указаний період.

З огляду на зазначене ОСОБА_2 просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період часу з 06.07.2009 по 04.10.2016 присуджених за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.08.2009 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. ЗвільненоОСОБА_2 від сплати аліментів за виконавчим листом Оболонського районного суду міста Києва № 2-3309 від 07.09.2009, виданим на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06.08.2009 у справі № 2-3309 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку у період з 06.07.2009 по 04.10.2016. Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року заяву представника позивача задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року адвоката Володченка О.М. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставини та неправомірне визнання встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказано, що в судове засідання під час ухвалення судового рішення відповідач не викликався та рішення на його адресу не надходило.

Зазначено, що своїм рішенням суд першої інстанції вийшов за межі вимог позовної заяви та взагалі звільнив батька дітей від сплати аліментів за вказаний вище період, чим також фактично скасував в частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2009, що набрало законної сили.

В порушення вимог ч. 5, 6 ст. 279 ЦПК України, суд також безпідставно не розглянув заяву відповідачки щодо допиту її в якості свідка, чим створив перешкоди у доведенні перед судом необґрунтованості позовних вимог.

Крім того, суд не надав належної оцінки тому, що відповідач пред`явила виконавчий лист до виконання лише тоді, коли позивач значно рідше став сплачувати аліменти, що не могло задовольняти навіть половину базових потреб дітей.

Також зазначено, що позивач досить часто недоплачував необхідних коштів на дітей за рішенням суду, а тому й утворилася відповідна заборгованість нарахована державним виконавцем.

Крім того, адвокатом Володченком О.М. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року, що також не було отримано відповідачем та яке остання просить скасувати, посилаючись на те, що воно є невід`ємною складовою основного судового рішення та є незаконним та необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Паруль Ю.О. в інтересах ОСОБА_2 просив рішення та додаткове рішення, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Шевченківського РВ ДВС міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час якого, судом повідомлявся у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні адвокат Володченко О.М. в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу просить задовольнити, ОСОБА_2 та його представник адвокат Паруль Ю.О. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 13 ЦПК України визначений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені статтею 367 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлюючи обставини та мотивуючи рішення, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав щодо задоволення позову ОСОБА_2 .

Так, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07.09.2009 у справі № 2-330 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2009 і до їх повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись у суд із позовом, ОСОБА_2 просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період часу з 06.07.2009 по 04.10.2016 на користь ОСОБА_1 на утримання їх дітей, посилаючись на належне виконання ним обов`язку, а також з урахуванням вимог ч. 3 ст. 197 СК України, чинної у період до 04.10.2016 року, без поважних причин непред`явлення виконавчого листа до виконання.

Встановлено, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 отримала 07.09.2009, проте пред`явила його до виконання 10.04.2019 (а.с.12,13).

Обґрунтовуючи поважність причин несвоєчасного пред`явлення виконавчого листа до виконання, відповідачка посилалася на існування почуттів до позивача, збереженням стосунків з дітьми та частково добровільним виконанням ним обов`язку.

Відповідно до справи, постановою від 11.04.2019 старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Норкою Є.В. відкрито виконавче провадження № 58855869 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 07.09.2009 року № 2-330 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2009 і до їх повноліття (а.с.14,15).

Зі справи убачається, що після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості зі справи аліментів за період з 06.07.2009 по 01.07.2019 (а.с.17-20).

Згідно положень ч. 3 ст. 197 СК України, чинної до 04.10.2016, суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Встановлено, що Законом № 1404-VIII від 02.06.2016, що набав чинності 04.10.2016, положення ч. 3 ст. 197 СК України виключено.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом поважності причин непред`явлення виконавчого листа до виконання ретельно перевірялися районним судом, вони отримали належну оцінку у рішенні й обґрунтовано визнані безпідставними.

Матеріалами справи не доведено поважність причини непред`явлення ОСОБА_1 виконавчого листа про стягнення з боржника аліментів до виконання в заявлений у позові період, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав до звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам з 06.07.2009 по 04.10.2016.

Разом з тим, викладаючи резолютивну частину оскаржуваного рішення, районний суд припустився помилки й указав про звільненняОСОБА_2 від сплати аліментів за указаний період, тоді як останній просив звільнити його з 06.07.2009 по 04.10.2016 від сплати заборгованості по аліментам.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України змінити рішення суду першої інстанції в частині вимог позову ОСОБА_2 , виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам за період з 06.07.2009 по 04.10.2016, яка виникла на підставі рішення Оболонського районного суду від 06.08.2009, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Перевіряючи законність постановленого по справі додаткового рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до змісту договору № 09/08/2021 про надання правової допомоги від 09.09.2021 адвокатське бюро «Паруль» зобов`язалося надавати ОСОБА_2 правову допомогу під час підготовки позовної заяви до суду, а також протягом судового розгляду вказаної справи та здійснювати представництво інтересів клієнта в суді будь-якої інстанції.

Згідно акту № 1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) адвокатським бюро було надано наступні послуги: складання та подання адвокатського запиту - 500 грн, складання та подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову - 1500 грн та відповідно, 1000 грн, участь в апеляційному суді 05.10.2021 - 2 500 грн, а також участь у районному суді 04.10.2021 та 07.10.2021 - 2 500 грн й відповідно, 1 250 грн, а всього на суму 9 250 грн (а.с.122).

Встановлено, що на виконання умов договору про надання правової допомоги, ОСОБА_2 10.08.2021 сплачено 4500 грн (а.с.118).

Враховуючи обставини справи та предмет договору, а також виходячи з критерію розумності їхньої вартості, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду щодо визначення розміру понесених витрат та які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, у сумі 3000 грн.

Викладені у додатковому рішенні висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Володченка Олега Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в частині вимог позову ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів у наступній редакції.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам за період з 06.07.2009 по 04.10.2016, яка виникла на підставі рішення Оболонського районного суду від 06.08.2009, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу в частині оскарженнядодаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: