Провадження № 2-о/344/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду, цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Івано-Франківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт того, що: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Старий Констянтинів Кам`янець-Подільської області та ОСОБА_4 (прізвище, ім`я та по батькові якого відображено в рішення № 75/5 Івано-Франківської міської ради депутатів трудящих від 28 лютого 1969 року та контрольному талоні до ордера № 422 від 28.02.1969 року) є однією і тією ж особою; ОСОБА_2 , (прізвище, ім`я та по батькові якої відображено у контрольному талоні до ордера № 422 від 22.02.1969 року) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є однією і тією ж особою; ОСОБА_5 (що відображено у контрольному талоні до ордера № 422 від 22.02.1969 року) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є однією і тією ж особою; ОСОБА_7 (що відображено у контрольному талоні до ордера № 422 від 22.02.1969 року) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є однією і тією ж особою.

В обґрунтування заяви заявниця покликається на те, що на початку літа 2021 року вона звернулась у відділ приватизації житла із наміром приватизувати, у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартиру АДРЕСА_1 , у якій проживає з початку 1969 року. Однак їй повідомили про те, що у документах, а саме в ордері на вселення та в рішенні про надання житла від 28.02.1969 року відомості про ім`я, прізвище та по батькові осіб, яким надано право на житло та на вселення в таке житло, відрізняються від її, її колишнього чоловіка та її дітей прізвища, ім`я та по батькові, а тому вона не зможе приватизувати згадану вище квартиру. В цьому ж відділі їй рекомендували звернутись до суду для встановлення фактів того, що особи, зазначені в рішенні про надання житла та ордері на вселення від 28.02.1969 року, є одними і тими ж особами.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви у повному обсязі. Просить вимоги заяви задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Івано-Франківської міської ради в судове засідання не прибув, надіславши клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повідомили про відомі їм обставини, що стосуються даної справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась у с. Колодіївка Тисменицького району, що підтверджується відомостями з паспорту заявниці (а.с. 7-9).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у Староконстянтинів Хмельницької області (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась дочка заявниці - ОСОБА_11 (а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_6 , батьками якої зазначені: батько - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_12 (а.с. 29).

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження шлюбного прізвища від 16.04.2021 року вбачається, що 18.09.1968 року складено актовий запис № 823 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 (а.с. 15-16).

Як слідує з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 22.10.1974 року шлюб між заявницею та ОСОБА_3 розірвано, у зв`зку з чим заявниця змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с. 30).

З відповіді на адвокатський запит АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» від 05.07.2021 № 642/07 та додатками до неї вбачається, що ОСОБА_3 працював в Івано-Франківському ПРЗ згідно Приказу № 184 від 5/Х-66. Його було звільнено з заводу 20/ХІІ-69 (а.с. 19-22).

Як вбачається з Акту перевірки житлових умов, в період з 1967 року по березень 1969 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_7 (дочка), ОСОБА_5 (дочка) проживали у с. Колодіївка Тисменицького району Івано-Фршпсівської області, в аварійному будинку, де житлова площа становила - 16,00 м. кв. (а.с. 28).

На підставі рішення Івано-Франківської міської ради депутатів трудящих від 28.02.1969 року № 75/5 «Про розподіл житлової площі при заселенні новозбудованого житлового будинку АДРЕСА_2 », робітнику ОСОБА_4 надано квартиру АДРЕСА_3 з двох кімнат, пл. 30,67 кв.м. та кухні (а.с. 25-28).

14.05.1983 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 , змінивши прізвище з ОСОБА_14 на ОСОБА_16 (а.с. 32).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, ОСОБА_15 та ОСОБА_8 1.10.1992 року розірвали шлюб (а.с. 14).

У контрольному талоні до ордера № 422 від 28.02.1969 року було записано прізвище, ім`я та по батькові чоловіка заявниці ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_2 , ОСОБА_7 син та ОСОБА_5 дочка.

Заявниця звертає увагу на те, що у контрольному талоні до ордера № 422 від 28.02.1969 року було записано прізвище, ім`я та по батькові її колишнього чоловіка з перекладом на українську мову з російської. Крім того, в переліку складу сім`ї було допущено при записі помилки щодо її прізвища (з 1968 року, у зв`язку із одруженням, вона змінила прізвище з ОСОБА_14 на ОСОБА_17 ). Щодо прізвища її дочки ОСОБА_18 , також помилково зазначено що її дочка є сином.

Встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 наймач ОСОБА_3 був зареєстрований з 24.12.1976 року, дружина ОСОБА_2 з 25.04.1969 року, дочка ОСОБА_11 з 11.06.1981 року, дочка ОСОБА_6 з 11.12.1984 року, що слідує з по квартирної картки (а.с. 33).

З довідки ЖЕО № 2 вбачається, що ОСОБА_2 прописана і проживає у вищевказаній квартирі та є її основним квартиронаймачем (а.с. 39).

У судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказали, що проживають по сусідству із заявницею та їм відомо, що ОСОБА_2 заселилась у квартирі АДРЕСА_1 з 1969 року. Проживала там постійно разом з сім`єю.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявниці певні юридичні наслідки - реалізувати своє конституційне право на житло, у зв`язку із тим, що в офіційні документи було помилково внесено невірні відомості щодо прізвища, ім`я та по батькові її чоловіка, її прізвища та прізвища, ім`я та по батькові її дітей.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 76, 268, 293, 315, 259, 268, 317, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт того, що:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Старий Констянтинів Кам`янець-Подільської області та ОСОБА_4 (прізвище, ім`я та по батькові якого відображено в рішення № 75/5 Івано-Франківської міської ради депутатів трудящих від 28 лютого 1969 року та контрольному талоні до ордера № 422 від 28.02.1969 року) є однією і тією ж особою;

ОСОБА_2 , (прізвище, ім`я та по батькові якої відображено у контрольному талоні до ордера № 422 від 22.02.1969 року) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є однією і тією ж особою;

ОСОБА_5 (що відображено у контрольному талоні до ордера № 422 від 22.02.1969 року) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є однією і тією ж особою;

ОСОБА_7 (що відображено у контрольному талоні до ордера № 422 від 22.02.1969 року) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є однією і тією ж особою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Тарас АНТОНЯК

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2022 року.