Справа № 758/8902/22
У Х В А Л А

10 жовтня 2022 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Якимець О. І., ознайомившись з заявою поданою у порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітневий-6» про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

заявник звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, у якій просить встановити факт проживання за адресою - АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що за вищевказаною адресою проживала його тітка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З серпня 2019 року він проживає у цій квартирі по даний час та сплачує за житлово-комунальні послуги. Факт встановлення проживання необхідний для проведення реєстрації місця проживання та переоформлення особистого рахунку по житлово-комунальних послугах. У зв`язку із наведеним просив заяву задовольнити.

Вважаю, що у відкритті провадження у порядку окремого провадження необхідно відмовити, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України, Кодекс) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у п. 1 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Повертаючись до матеріалів поданої заяви про встановлення факту проживання заявник просить встановити такий з метою подальшої реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Однак, такі доводи заявника щодо необхідності встановлення факту проживання в порядку окремого провадження, на думку суду, зводяться лише до суб`єктивного невірного тлумачення норм права заявником, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон) у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку (далі - представник).

У разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку (далі - представник).

До заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються: 1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними; 2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років; 3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України); 4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника); 5) документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору; 7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) (ч. 2 ст. 9 цього Закону).

У разі відсутності документів, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом.

Отже, аналізуючи положення ст. 9 Закону, зокрема п. 3 ч. 2 цієї статті у якому надано вичерпний перелік судових рішень, що можуть бути одними із документів для реєстрації місця проживання, суд не встановив, що саме рішення суду про встановлення юридичного факту про проживання особи за певною адресою, може бути проведено реєстрацію місяця проживання заявника.

Натомість, ОСОБА_1 наводить аргументи про те, що квартира у якій проживає не приватизована та перебуває у комунальній власності міста Києва.

Управління житловим фондом здійснює власник або уповноваженим ним орган у межах, визначених власником (ст. 18 ЖК України). Уповноваженим органом у місті Києві є Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), відповідний його департамент.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фону здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Отже, такий договір у відповідності до вимог ст. 9 Закону може бути одним із документів для проведення реєстрації місця проживання.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що подана заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, адже такий факт не є юридичним у розумінні положень окремого провадження ЦПК України; питання, для яких необхідно встановлення даного факту та з якими заявник пов`язує виникнення, зміну чи припинення своїх особистих немайнових та/або майнових прав можуть бути вирішені у позасудовому порядку, звернувшись із заявою до відповідного органу, а відтак суддя приходить до переконання про те, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-261, 293, 315, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

у відкритті провадження за заявою поданою у порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квітневий-6» про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду з відповідним позовом про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала складена та підписана суддею 10 жовтня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець