Справа № 456/1643/22
Провадження № 2/456/811/2022
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

17 жовтня 2022 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

зміст позовних вимог про стягнення (повернення) грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 89, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за відсутності усіх учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 31.05.2022 року, скориставшись відділенням поштового зв`язку, звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (надійшла та зареєстрована в діловодстві суду 07.06.2022 року за вх. № 7710), в якій просить ухвалити рішення про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_2 безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 73 000 грн.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у розмірі 992 грн. 40 коп., а також у сплаті адвокатові за отриману професійну правничу допомогу коштів у розмірі 3 000 грн., позивач ОСОБА_1 просить покласти на відповідача ОСОБА_2 ..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони у справі 02.05.2022 року досягли усної згоди щодо купівлі-продажу транспортного засобу фургону малотоннажного-В марки FIAT-IVECO моделі 3510, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за суму 73 000 грн., проте відповідний правочин мали намір укласти згодом із його обов`язковим нотаріальним посвідченням. Того ж дня, тобто 02.05.2022 року позивач ОСОБА_1 передав відповідачеві ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 73 000 грн., а той у свою чергу передав позивачеві ОСОБА_3 у розпорядження вищевказаний транспортний засіб, а про отримання зазначених грошових коштів власноручно написав розписку. Поряд з цим, доставивши вищевказаний транспортний засіб до місця свого проживання, позивач ОСОБА_1 , після технічного огляду із залученням відповідних спеціалістів, переконався у несправності цього транспортного засобу, у зв`язку з чим невідкладно звернувся до відповідача ОСОБА_2 про намір повернення йому цього транспортного засобу та отримання назад сплачених за нього грошових коштів, без оформлення у подальшому договору купівлі-продажу. Так як відповідач ОСОБА_2 на відповідну вимогу позивача ОСОБА_1 не реагував та не реагує до цього часу, то позивач ОСОБА_1 06.05.2022 року звернувся також із відповідною заявою з приводу шахрайських дій відповідача ОСОБА_2 у правоохоронні органи. За таких обставин позивач ОСОБА_1 переконаний, що грошові кошти у сумі 73 000 грн. підлягають поверненню як такі, що набуті відповідачем ОСОБА_2 без достатньої правової підстави. Відтак позивач ОСОБА_1 , виходячи з положень статей 15-16, 177, 190, 202-203, 207, 328, 626, 638, 1212 ЦК України, пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388, був змушений звертатись до суду із даним позовом, у котрому, обрав спосіб захисту стягнення (повернення) безпідставно набутих грошових коштів.

Відповідач ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про стягнення (повернення) грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, не подав.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 21.06.2022 року, скориставшись відділенням поштового зв`язку, подав клопотання (надійшло та зареєстроване в діловодстві суду 24.06.2022 року за вх. № 8549), котрим усунув недоліки його позовної заяви, що стали підставою для залишення такої без руху, шляхом долучення до матеріалів позовної заяви платіжного доручення № від 02.06.2022 року про оплату судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп..

Позивач ОСОБА_1 25.08.2022 року, скориставшись електронною поштою, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № ЕП-1096), в якій просить проводити розгляд даної справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог настоює, проти заочного розгляду цієї справи не заперечує.

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 09.06.2022 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача ОСОБА_2 ..

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 10.06.2022 року вищевказану позовну заяву залишено без руху, оскільки на виконання приписів ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 177 ЦПК України, перевіркою зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до долученої до позовної заяви фіскального чеку АТ «Укрпошта» платежу від 31.05.2022 року, справляння судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. не підтвердилось, одночасно надано термін для виправлення названих недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.07.2022 року вищевказану позовну заяву, після усунення її недоліків та отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , який не має статусу підприємця, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду справи по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 29.08.2022 року о 12:00 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 29.08.2022 року судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час наступного судового засідання щодо розгляду справи по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 17.10.2022 року о 10:30 год..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 17.10.2022 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі наявних матеріалів (доказів).

Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених судових засідань по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.

Судом було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про розгляд даної справи за його відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати заочний судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Судом встановлено, що сторони у справі 02.05.2022 року досягли усної згоди щодо купівлі-продажу транспортного засобу фургону малотоннажного-В марки FIAT-IVECO моделі 3510, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за суму 73 000 грн., проте відповідний правочин мали намір укласти згодом із його обов`язковим нотаріальним посвідченням. Того ж дня, тобто 02.05.2022 року позивач ОСОБА_1 передав відповідачеві ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 73 000 грн., а той у свою чергу передав позивачеві ОСОБА_3 у розпорядження вищевказаний транспортний засіб.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 від позивача ОСОБА_1 в рахунок продажу останньому транспортного засобу грошових коштів у сумі 73 000 грн. стверджується власноручно написаною ним розпискою від 02.05.2022 року (копія міститься у справі, а. с. 12).

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , виданим Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 17.05.2007 року (копія міститься у справі, а. с. 11), транспортний засіб фургон малотоннажний-В марки FIAT-IVECO моделі 3510, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , а не відповідачеві ОСОБА_2 ..

Судом встановлено й те, що доставивши вищевказаний транспортний засіб до місця свого проживання у с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, позивач ОСОБА_1 , після технічного огляду із залученням відповідних спеціалістів, переконався у несправності цього транспортного засобу та перебування його у вкрай незадовільному стані, після чого, зрозумівши, що його ошукали, спершу, а саме 06.05.2022 року звернувся із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення до Вижницького РВП ГУ НП у Чернівецькій області (копія міститься у справі, а. с. 13), а після укладення із адвокатом Краснюком В.В. угоди про отримання професійної правничої допомоги, зазначений адвокат звернувся із відповідним досудовим попередженням до відповідача ОСОБА_2 про намір повернення його підзахисним цього транспортного засобу та отримання назад сплачених за нього грошових коштів, без оформлення у подальшому договору купівлі-продажу (копія міститься у справі, а. с. 7).

Станом на дату ухвалення даного заочного рішення матеріали цієї справи не містять доказів, котрі б відповідали їх належності та допустимості, з приводу укладення у визначеному законом порядку договору купівлі-продажу та подальшої реєстрації у визначеному законом порядку за позивачем ОСОБА_1 транспортного засобу фургону малотоннажний-В марки FIAT-IVECO моделі 3510, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як і повернення позивачеві ОСОБА_1 сплачених за придбання цього транспортного засобу грошових коштів у сумі 73 000 грн..

Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини щодо набуття та реєстрації права власності на транспортні засоби, у тому числі на підставі договору купівлі-продажу, а також щодо безпідставно набутого майна, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), а також Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року за № 1371).

За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених у ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

За змістом пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року за № 1371) договори купівлі-продажу, котрі є оформлені в установленому порядку, відносяться до тих документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

У ч. 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У главі 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» книги п`ятої «Зобов`язальне право» чинного ЦК України містяться статті 1212-1215, за змістом котрих особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ст. 1212 ЦК України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). У свою чергу, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи право чином.

Слід зазначити, що за змістом приписів глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» книги п`ятої «Зобов`язальне право» чинного ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Зазначені висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

У свою чергу, видача розписки та довіреності не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, якій видана така довіреність.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 536/378/15-ц (провадження № 61-772св18) та від 15 лютого 2018 року у справі № 640/7052/16-ц (провадження № 61-4678св18).

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Враховуючи недійсність укладеного між сторонами у справі договору купівлі-продажу транспортного засобу в силу неналежності цього транспортного засобу відповідачеві ОСОБА_2 та, як наслідок, неможливості останнього бути стороною відповідного правочину (продавцем), як і неналежність оформлення відповідного правочину (нікчемність правочину), існують правові підстави для застосування до вказаних відносин положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» книги п`ятої «Зобов`язальне право» чинного ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна.

За таких наведених вище обставин позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема грошові кошти у розмірі 73 000 грн., котрі були передані позивачем ОСОБА_1 відповідачеві ОСОБА_2 на виконання недійсного договору купівлі-продажу транспортного засобу фургону малотоннажного-В марки FIAT-IVECO моделі 3510, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягають поверненню як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою майнового характеру у розмірі по 992 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням АТ «УКРПОШТА» № від 02.06.2022 року (оригінал наявний у справі, а. с. 22), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, зокрема в силу ухвалення рішення на користь позивача ОСОБА_1 , покласти на відповідача ОСОБА_2 ..

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, у тому числі й доказів понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279, 281-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення (повернення) грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 73 000 (сімдесят три тисячі) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп..

Строк і порядок набрання заочним рішенням суду законної сили та його оскарження.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем ОСОБА_2 протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Відповідач ОСОБА_2 , якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому чинним ЦПК України, тобто шляхом подання безпосередньо до Львівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків у матеріалах справи відсутній.

Дата складення заочного рішення суду: 17 жовтня 2022 року.

Суддя Володимир МИКИТИН