Номер провадження 2/754/722/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Сінєльніковій С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та брата позивача ОСОБА_4 . Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з: гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Сигнал» по вул. Малишка Андрія, 6 в м. Києві; квартири АДРЕСА_1 . 1/2 частина квартири належала померлому ОСОБА_4 та 1/2 частина квартири належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але юридично не оформив своїх спадкових прав. Позивач та брат позивача ОСОБА_6 вчасно звернулися до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа № 1408/2015. Позивач і брат позивача є спадкоємцями першої черги за законом. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_6 , спадкоємцями першої черги якого є дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 04 червня 2020 року державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи своє рішення відсутністю документів, що посвідчує право власності на спадкове майно. На підставі викладеного, позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Сигнал» по АДРЕСА_2 та право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2022 року витребувано від П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

На виконання вище вказаної ухвали суду від 27.09.2022 року П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою надано до суду належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи №1408/2015 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи не з`явилися. Письмові матеріали справи містять заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги викладені у позовні заяві підтримують у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. У своїх заявах просять розглядати справу у їх відсутність, позовні визнають проти задоволення їх не заперечують.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшли заяви про визнання позовних вимог. Відповідно до яких, позовні вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Сигнал» по вул. Малишка Андрія, 6 в м. Києві та право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 визнають повністю.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

З письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.10.2022 року (а.с.8) батьками ОСОБА_7 вказані: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 . Разом з тим суд звертає увагу на те, що свідоцтва про народження видано на ОСОБА_7 без зазначення по батькові.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 199, 135 СК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого вказані: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 (а.с.6).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 05.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 82 років, про що 05.06.2015 року складено відповідний актовий запис № 768 (а.с. 53).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 21.10.2020 з відміткою повторно, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 25.08.2016 року складено відповідний актовий запис № 12995 (а.с.7).

З наданої П`ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою належним чином посвідченої копії матеріалів спадкової справи №1408/2015 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях. Гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Сигнал» по вул. Малишка Андрія, 6 в м. Києві на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до положення ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для отримання передбаченого діючим законодавством України свідоцтва про права на спадщину, позивач звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріально контори Щербенко О.В. вих. № 1864 від 04.06.2020 року, відмовлено гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні гр. ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке складається з гаражного боксу № НОМЕР_1 в ГБК «Сигнал», по вулиці Малишка Андрія, 6 в м. Києві та з квартири АДРЕСА_1 , з якої 1/2 частина квартири належала померлому ОСОБА_4 особисто, а 1/2 частина квартири належала гр. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік гр. ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але юридично не оформив своїх спадкових прав і надано роз`яснення щодо необхідності звернення до суду для вирішення даного питання. Оскільки, відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно (а.с. 5).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Тобто, позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно та за відсутності обставин, які свідчать про наявність у них права вимоги щодо спірного майна, але у зв`язку з відсутністю можливості отримання дублікату правовстановлюючого документа. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Підставою для звернення до суду із позовом про визнання права власності, позивачем вказана, відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Проте, позивачем до суду не надані документи, що посвідчують право власності на спадкове майно.

Разом з тим, позивач посилається на ст. 392 ЦК України, щодо відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Проте, доказів втрати та неможливість отримати дублікатів свідоцтва про право власності на квартиру та гаражного боксу до суду не подано.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Як зазначено вище, норми ст. 392 ЦК України надають право особі звернення до суду з позовом про визнання права власності лише в разі, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, а саме не надано доказів втрати документів, що посвідчують право власності на спадкове майно та неможливості отримання ним дублікатів свідоцтва про право власності.

Враховуючи, викладене суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 76, 81, 133, 141, 244-245, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 328, 357, 358, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.О. Сенюта