Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4291/22
Провадження № 2/711/2016/22
12 жовтня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Копаєвій Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровське+» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, -
Позивач ОСББ «Дніпровське+» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.
В обгрунтування позову вказує, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з утримання спільного майна багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , які надає позивач. Зокрема, відповідач отримує житлово-комунальні послуги, що включають утримання спільного майна багатоквартирного будинку, а саме: послуги прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем, купівлю електричної енергії, тощо, поточний ремонт спільного майна будинку. Отже, між сторонами виникли правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг, відповідно до ст. 11 ЦК.
Рішенням загальних зборів ОСББ, протоколом №2 від 13.11.2019 року затверджено: внески на фонд капітального ремонту будинку №13 у розмірі 03 грн. 57 коп. за кв.м. загальної площі квартири чи приміщення на місяць; тариф на управління будинком АДРЕСА_2 у розмірі 05 грн. 69 коп. за кв.м. загальної площі квартири чи приміщення на місяць. Дане рішення, розмір внесків та дольової участі є діючими, правомірними, не скасованими.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 57 споживач зобов`язаний щомісячно сплачувати вартість комунальних послуг. У разі незгоди споживача щодо якості та кількості наданих послуг, ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють спеціальний порядок оформлення претензій щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг.
Зазначає, що відповідачем претензій щодо якості та кількості наданих послуг по обслуговуванню будинку АДРЕСА_2 та прибудинкової території у передбаченому законом порядку не оформлено.
Також вказує, що за період з листопада 2019 року по серпень 2022 року відповідач плату за житлово-комунальні послуги не здійснює, чим спричиняє майнову шкоду позивачу та перешкоджає належному виконанню позивачем передбачених зобов`язань по збереженню житлового фонду, утриманню будинку та прибудинкової території.
Згідно нарахувань по ОСББ «Дніпровське+» станом на 31.07.2022 року заборгованість відповідача за управління будинком становить 12 664 грн.
Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, відповідачу за прострочення виконання зобов`язань нараховано 3% річних 451 грн. 23 коп., інфляційні 1 440 грн. 75 коп.
Наведено розрахунок понесених позивачем судових витрат: судовий збір 2 481 грн., витрати на правничу допомогу адвоката 5 200 грн.
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість 12 664 грн., 3% річних 451 грн. 23 коп., інфляційні 1 440 грн. 75 коп., а всього 14 555 грн. 97 коп. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 481 грн. та витрати на правничу допомогу 5 200 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивача ОСББ «Дніпровське+» не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. 12.10.2022 року представник позивача адвокат Харченко О.М. подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та одночасно вказує, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті «Судова влада».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_1 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення про причини неявки, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в письмовій заві від 12.10.2022 року.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).
Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Крім того, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
В судовому засіданні встановлено, що 21.10.2019 року було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровське+», яке було зареєстроване 21.10.2019 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань, що стверджується відповідною випискою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань від 22.10.2019 року.
Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 28.11.1975 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується інформаційною довідкою Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 17.08.2022 року та від 14.09.2022 року (надійшла до суду 20.09.2022 року). Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає йому позивач - ОСББ «Дніпровське+» за вищевказаною адресою.
Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори, рішення яких є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
На виконання вказаних вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішенням зборів співвласників ОСББ «Дніпровське+» (протокол № 2 від 13.11.2019 року), було затверджено кошторис на 2020 рік та тариф з 01.11.2019 року. Затверджено внесок у фонд капітального ремонту будинку по АДРЕСА_2 у розмірі 3,57 грн. з кв.м. загальної площі квартири чи приміщення на місяць. Крім того, затверджено тариф на утримання будинку по АДРЕСА_2 у розмірі 5,69 грн. з кв.м. загальної площі квартири чи приміщення на місяць.
З оборотної відомості нарахування та оплати наданих житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_3 (споживач ОСОБА_1 ) вбачається, що за період з 01.11.2020 року по 01.08.2022 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ОСББ «Дніпровське+» за надані йому послуги з управління багатоквартирним будинком в загальній сумі 12 664 грн., оскільки оплата послуг за вказаний період ним проводилась не своєчасно та не у повному обсязі. Вказаний борг нарахований, виходячи із загальної площі квартири та відповідно до рішень загальних зборів ОСББ «Дніпровське+».
Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача ОСОБА_1 ) від оплати цих послуг.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц.
Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 оплата наданих йому позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2020 року по 01.08.2022 року проводилася не своєчасно та не у повному обсязі, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 12 664 грн., що підтверджується оборотною відомістю (а.с. 12), суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідача на користь позивача.
Крім того, частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що 3% річних за період прострочення платежів становить 451 грн. 23 коп., а інфляційна складова боргу 1 440 грн. 75 коп., які також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості з управління багатоквартирним будинком за період з 01.11.2020 року по 01.08.2022 року в розмірі 12 664 грн., 3% річних 451 грн. 23 коп., інфляційних 1 440 грн. 75 коп., а всього 14 555 грн. 97 коп.
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 2 481 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 25.08.2022 року.
Тож, до стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 481 грн.
Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України).
Частиною шостою статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом.
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви позивачем долучено Договір №13/530 від 02.08.2022 року про надання правничої допомоги, укладений позивачем із адвокатом Харченком О.М., акт наданих послуг від 19.08.2022 року на виконання зазначеного договору, ордер серії СА № 1035743 від 02.08.2022 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №264.
А тому, враховуючи вище викладене, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 200 грн., а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 200 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 264, 267, 360, 382, 509, 525, 526, 530, 541, 543, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровське+» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складений 18.10.2022 року.

Головуючий : В.М. Скляренко