ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/944/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2022 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участі секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» (місце знаходження: вул.. Горького, буд. 2, м. Жовті Води Дніпропетровської області, 52210; ) про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ДП «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити певні дії.

У позові йдеться про те, що позивач з 2015 року працює на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 7-го розряду електродільниці енергетичного цеху гідрометалургійного заводу ДП «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат». Наказом № 1459-ОС від 07.12.2021 року позивача було відсторонено від виконуваної ним роботи на строк до усунення причин що його зумовили, а саме надання документу про профілактичне щеплення проти COVID-19 або довідки про неможливість такого щеплення за станом здоров`я. Позивачу було призупинено виплату заробітної плати, а начальнику служби по роботі з персоналом було наказано період відсторонення позивача від роботи не зараховувати до стажу, що дає право на щорічну відпустку, головному бухгалтеру було наказано не здійснювати сплату страхового внеску на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Однак, рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року позов ОСОБА_1 було задоволено; визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки генерального директора ОСОБА_2 ДП «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» № 1459-ОС від 07.12.2021 року «Про відсторонення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 7-го розряду електродільниці енергетичного цеху гідрометалургійного заводу ДП «СхідГЗК». Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.07.2022 року, апеляційну скаргу ДП «СхідГЗК» задоволено частково; зазначене вище рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування 7-го розряду електродільниці енергетичного цеху гідрометалургійного заводу ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та в частині допуску до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі - скасовано та у задоволенні цих позовних вимог позивача, відмовлено. В іншій частині рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року - залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції, щодо незаконності відсторонення ОСОБА_1 від роботи та зазначив, що відсторонення позивача від роботи є таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства. Тож, рішення суду першої інстанції, щодо визнання незаконним та скасування наказу №1459-ОС від 07 грудня 2021 року «Про відсторонення ОСОБА_1 » набрало законної сили 14.07.2022 року. Тому 27.01.2022 року позивача було поновлено на роботі.

За наведеного позивач просить суд: стягнути з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 заробітну плату невиплачену йому за час незаконного відсторонення від роботи починаючи з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно у розмірі 22 835.52 грн. Зобов`язати ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» період незаконного відсторонення від роботи ОСОБА_1 з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно зарахувати до стажу, що дає право на щорічну відпустку та здійснити сплату страхового внеску на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності. Розглянути справу в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караула О.А. від 31.08.2022 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі. Вказане поштове відправлення доставлено відповідачу 09.09.2022 року, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 31.08.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року позов ОСОБА_1 до ДП «Східний Гірничо- збагачувальний комбінат» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі задоволено; визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки генерального директора ОСОБА_2 ДП «Східний Гірничо- збагачувальний комбінат» №1459-ОС від 07.12.2021 року «Про відсторонення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 7-го розряду електродільниці енергічного цеху гідрометалургійного заводу ДП «Східний Гірничо- збагачувальний комбінат; рішення допущено до негайного виконання в частині поновлення на роботі (а.с. 9-12)

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.07.2022 року у справі № 187/2136/21 апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено частково; рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 7-го розряду електродільниці енергетичного цеху гідрометалургійного заводу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та в частині допуску до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення; у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі відмовлено; в іншій частині рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.01. 2022 року залишено без змін (а.с.13-18).

З довідки про доходи № 274 від 09.12.2021 року виданої в ДП «Східний Гірничо- збагачувальний комбінат» встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працює на даному державному підприємстві та йому нараховано заробітну плату за період з червня 2021 року по листопад 2021 року включно у розмірі 88 256.00 грн (а.с.8)

Доказів того, що при поновленні на роботі роботодавець провів оплату праці позивача за період незаконного відсторонення його від роботи та зарахував до стажу, що дає право на щорічну відпустку та здійснив сплату страхового внеску на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності, матеріали справи не містять.

Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходить із наступного.

Згідно із ч.1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України,

Законодавство про оплату праці грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України прийнятих відповідно до нього, що визначено у ст. 7 ЗУ «Про оплату праці»

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» та складається з: Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Також, абзацом 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (100-95-п) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348). (Абзац третій пункту 32 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України N 18 ( v0018700-95 ) від 26.10.95).

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Системний аналіз та тлумачення положень ст. 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

У п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України передбачено, що безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу;

Разом з тим у ч. 2 ст. 235 КЗпП визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Однак, у постанові від 08.02.2022 року у справі № 755/12623/19 Велика Палата Верховного Суду висновує, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу як складової належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Також, позивач не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо такі вимоги не розглянуті у справі про поновлення на роботі.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що право позивача на звернення до суду з даним позовом не обмежене вимогами ст. 235 КЗпП.

Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, (далі Порядок) цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно із графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно з наданою позивачем довідкою про доходи заробітна плата за жовтень 2021 року складає 13011 грн. 37 коп., а за листопад 2021 року - 13630 грн. 07 коп.

Враховуючи, що кількість робочих днів у жовтні 2021 року і листопаді 2021 року складає 42 дні, то середньоденна заробітна плата перед відстороненням складає 634 грн. 32 коп. ((13011 грн. 37 коп. + 13630 грн. 07 коп.)/42 = 634 грн. 32 коп.)

Позивачем у позовній заяві кількість робочих днів під час відсторонення його від роботи зазначено 36; натомість судом, при перевірці та обчисленні таких строків за вказаний період відсторонення від роботи (з 09 грудня 2021 року по 26 січня 2022 року) нараховано 33 робочі дні (17 днів у грудні 2021 та 16 у січні 2022 (3 січня та 7 січня святкові дні)).

Відтак невиплачена заробітна плата за час незаконного відсторонення від роботи позивача за період з 09 грудня 2021 року по 26 січня 2022 року становить 20932 грн. 53 коп. (634.32 грн х 33 робочих днів = 20932 грн. 53 коп.).

Тож, враховуючи, те, що ОСОБА_1 було незаконно відсторонено від виконуваної ним роботи на період з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно, враховуючи те, що такий наказ про його відсторонення було скасовано, а самого позивача допущено до роботи, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (незаконного відсторонення від роботи) починаючи з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно слід задовольнити частково у розмірі 20932 грн. 53 коп.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача зарахувати період незаконного відсторонення від роботи відповідача з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно до стажу, що дає право на щорічну відпустку та здійснити сплату страхового внеску на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності, суд зазначає наступне.

Статтею 2 ЗУ України «Про відпустки» передбачено право на відпустки, а саме те, що таке право мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, мають право на відпустки нарівні з громадянами України. Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

У ст. 82 КЗпП України, що також узгоджується із ст. 9 ЗУ «Про відпустки» визначено, що до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 75 цього Кодексу), зараховуються: 1) час фактичної роботи (в тому числі на умовах неповного робочого часу) протягом робочого року, за який надається відпустка; 2) час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно із законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (у тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу), крім випадків, коли за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігалися місце роботи і посада на підприємстві на час призову ; 3) час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому надавалося матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, за винятком відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 4) час, коли працівник фактично не працював, але за ним зберігалося місце роботи (посада) і йому не виплачувалася заробітна плата у порядку, визначеному статтями 25 і 26 Закону України "Про відпустки", за винятком відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку; 5) час навчання з відривом від виробництва тривалістю менше 10 місяців за денною формою навчання у закладах професійної (професійно-технічної) освіти; 6) час навчання новим професіям (спеціальностям) осіб, звільнених у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників; 7) інші періоди роботи, передбачені законодавством.

Враховуючи, те, що ОСОБА_1 було незаконно відсторонено від виконуваної ним роботи на період з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно, враховуючи те, що такий наказ про його відсторонення було скасовано, а самого позивача допущено до роботи, тож суд вважає обгрунтовними вимоги позивача про зарахування до стажу його роботи час оплаченого вимушеного прогулу у період з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно, що дає право на щорічну відпустку.

Відповідно до п. 3 та ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» соціальне загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України;

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (п.1 ч.2 ст.6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул (ч. 2 ст. 7«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»)

Враховуючи, те, що ОСОБА_1 було незаконно відсторонено від виконуваної ним роботи на період з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року, враховуючи те, що такий наказ про його відсторонення було скасовано, а самого позивача допущено до роботи, також те, що у даному рішенні суд погоджується із вимогами позивача про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за вимушений прогул, тож суд вважає обгрунтованою позовну вимогу щодо зобовязання відповідача здійснити страховий внесок на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 за період з 09.12.2021 року по 26.01.2022 року включно.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивача ухвалою Петриківського районного суду Дніпрпетровської області від 31.08.2022 звільнено від сплати судових витрат за подання позовної заяви майнового характеру про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи та немайнового характеру про зобов`язання вчинити певні дії, судовий збір в сумі 1 984 грн 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись Конституцією України, статтями 4, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 3, 4, 82, 94, 232 КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про відпустки», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ЗУ«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» (місце знаходження: вул.. Горького, буд. 2, м. Жовті Води Дніпропетровської області, 52210; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІН.: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 09 грудня 2021 року по 26 січня 2022 року включно в сумі 20 932 (двадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві) гривень 53 коп. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Державному підприємству «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» (місце знаходження: вул. Горького, буд. 2, м. Жовті Води Дніпропетровської області, 52210; ) зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІН.: НОМЕР_1 ) до стажу, що дає право на щорічну відпустку час вимушеного прогулу у період з 09 грудня 2021 року по 26 січня 2022 року включно, а також здійснити сплату страхового внеску на соціальне страхування та допомогу по тимчасовій непрацездатності працівника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІН.: НОМЕР_1 ) за час вимушеного прогулу у період з 09 грудня 2021 року по 26 січня 2022 року включно.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Східний Гірничо-збагачувальний комбінат» (місце знаходження: вул. Горького, буд. 2, м. Жовті Води Дніпропетровської області, 52210; ) в дохід держави судовий збір по справі у сумі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 коп. (реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача UA0026001 код класифікації доходів бюджету 22030106 призначення платежу «Судовий збір за позовом»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: О. А. Караул