Справа № 201/6331/22
Провадження № 2/201/2860/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С,

при секретарі - Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

У поданому до суду позові вказував на те, що 08 квітня 2000 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, за актовим записом № 150. Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини припинились між сторонами з січня 2022 року. З лютого 2022 року сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і не проживають разом. З 2020 року ОСОБА_4 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі місце проживання відповідача позивачу невідомо. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою та визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком.

Ухвалою суду від 07 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також представником позивача було надано до суду нотаріально завірену заяву ОСОБА_2 , в якій остання просила суд розглядати справу без її участі та підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідачки на електронну адресу суду надійшла заява, в якій остання підтримала позовні вимоги.

Від представника третьої особи до суду надійшов висновок Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради та заява про розгляд справи без її участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З матеріалів справи судом встановлено, що 08 квітня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 було зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, за актовим записом № 150. Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні взаємовідносини між подружжям припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Майнового спору не заявлено.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що з 2020 року ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Зважаючи на вік малолітньої, для з`ясування її думки щодо доцільності визначення місця проживання з батьком або матір`ю, суд не викликав дитину для участі у судовому засіданні. Відтак, суд вирішив спір на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до чистин 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи

Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради №5/6-64 від 07 жовтня 2022 року, адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до положень ст.18 Конвеції ООН про права дитини, проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, предметом основного піклування батьків є найкращі інтереси дитини. Вказаний принцип покладений в основу Закону України «Про охорону дитинства», ч.3 ст.11 якого встановлює, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності з положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Таким чином, враховуючи наведене та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, інтереси неповнолітньої дитини, а також те, що відповідачка не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом із позивачем, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113, 115, 141, 153, 155, 160, 161, 180-185, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 133, 141, 142, 206, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 квітня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис № 150), розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев