Справа № 444/1778/22
Провадження № 2/444/724/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свою заяву мотивує тим, що він з відповідачкою ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2015 року, зареєстрований в Рава-Руській міській раді Жовківського району, Львівської області, актовий запис №12. Шлюб між сторонами було розірвано 14.06.2021 року Жовківським районни судом Львівської області.

24.06.2015 року у день весілля сторонам, як подружжю, що веде спільне господарство, подарували грошові кошти в сумі 4300 (чотири тисячі триста) доларів США та 1200 (одна тисяча двісті) євро, які в подальшому були передані на зберігання батьку відповідачки ОСОБА_3 . Надалі позивачу не відомо, чи відповідачка витратила ці кошти на власні потреби, чи досі зберігає у свого батька. Так як ці грошові кошти були подаровані в шлюбі для ведення спільного сумісного господарства, то 1/2 ч. цих коштів належить позивачу на праві спільної сумісної власності, а тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частини грошових коштів в сумі 2150 доларів США та 600 євро. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати, що складаються з суми судового збору, сплаченого при подачі позову до суду та витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Позивач та його представник адвокат Акімова О.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів, заявлених у позовній заяві, просить такі задоволити та визнати за ним право власності на 1/2 частини грошових коштів в сумі 2150 доларів США та 600 євро.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково та суду пояснила, що вони з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі та у день весілля їм, як подружжю, що веде спільне господарство, подарували грошові кошти в сумі 4300 (чотири тисячі триста) доларів США та 1200 (одна тисяча двісті) євро, які в подальшому були передані на зберігання її батьку ОСОБА_3 . Однак заперечує щодо стягнення з неї суми судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн., оскільки у позивача існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання їхньої спільної дитини понад 40000 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності отримані докази, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Жовківським районним судом Львівської області 14.06.2021 року, що підтверджується копією рішення суду від 14.06.2021 року, яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом

Таким чином, враховуючи, що спірні кошти набуті сторонами за час шлюбу, то такі є обєктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

Відповідачка з позовними вимогами погодилася частково, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про визнання права власності на Ѕ частину спірних коштів за позивачем ОСОБА_1 .

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп., суд приходить до наступного висновку.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст.15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Акімовою О.О. були надані наступні документи: договір про надання правничої (правової) допомоги від 07.08.2022 року, укладений між позивачем та адвокатом Акімова О.О.; ордер серії ВС № 1072417 від 07.08.2022 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001376, видане 13.03.2019 року.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Беручи до уваги те, що позивачем не було надано суду належних та достатніх доказів, які б підтвердили здійснення адвокату Акімовій О.О. відповідних витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. (платіжні документи про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, тощо), суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення начебто понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп., а тому в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтею ст. 247 ч. 2 , статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати кошти, отримані 26.04.2015 року сторонами у сумі 4300 доларів США та 1200 євро спільною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2150 доларів США та 600 євро, що складають 1/2 частину вищевказаних коштів.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19.10.2022 року.

Суддя: Мікула В. Є.