Провадження № 2/369/2140/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Янченка А.В. при секретарі судового засідання Вець О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно-

встановив:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7, який до дня смерті проживав у АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, яке складається із 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належної померлому ОСОБА_5 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2001 року та 1/16 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належних померлому ОСОБА_5 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2001 року. Своє право власності на підставі рішення суду, ОСОБА_5 в БТІ не реєстрував.

ОСОБА_1 є сестрою померлого, тому є спадкоємицею другої черги за законом, відповідно до ст.1262 ЦК України. Померлий ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіт не залишив.

Крім позивача спадкоємцями за законом, відповідно є відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частку їх померлого відповідно чоловіка та батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх відповідно чоловік та батько ОСОБА_6 був рідним братом спадкодавцю ОСОБА_5 . ОСОБА_6 прийняв спадщину, так як був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та був спадкоємцем другої черги.

Відповідач ОСОБА_4 - син спадкодавця був зареєстрований разом з ним в житловому будинку АДРЕСА_1 , але ніколи з ним не проживав. Його мати ОСОБА_1 ( дружина ОСОБА_5 ) розірвала шлюб з ОСОБА_5 та виїхала на постійне місце проживання в Крим. На той час дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було років три. Ні вона ні син ніколи більше сюди не приїжджали і на даний час про них нічого не відомо. Даний факт підтверджується Актом депутата Вишневої міської ради Юнчиц А.П. складений 29.06.2021 року за № 1/04-570 в присутності свідків.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач прийняла в установлений законом строк шляхом подачі відповідної заяви до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області та постійним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Для оформлення спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса даної державної нотаріальної контори. Державний нотаріус розглянула її документи та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові частки житлових будинків, про що видала відповідну постанову від 29.04.2021 року за № 536/02-14/02-31. Свою відмову вона мотивувала тим, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки із наданих документів не можливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 , а саме, що ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого. Крім того, син померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки виконкому Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, виданої 03.03.2021 року за № 281, був зареєстрований разом з померлим ОСОБА_5 за однією адресою: АДРЕСА_1 , по день його смерті. А син ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги за законом.

Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Стосовно встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_5 позивач пояснила наступне. Дівоче прізвище, позивача як вказано у свідоцтві про її народження серії НОМЕР_1 виданого 12.11.1951 року - « ОСОБА_1 ». Батьки вказано: батько- ОСОБА_9 та мати ОСОБА_10 . У свідоцтві про народження померлого брата ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 виданого 16.07.1997 року вказано прізвище « ОСОБА_1 », а батьки : батько- ОСОБА_9 , мати ОСОБА_10 . То б то розбіжності у написанні прізвищ позивача та брата ОСОБА_5 та батьків, а саме у одній букві. У позивача « ОСОБА_1 » з буквою « і», а у брата « ОСОБА_1 » з буквою « и». Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». Шлюб між ними було розірвано, але вона залишилась на прізвищі чоловіка « ОСОБА_1 ». Даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10.04.1992 року. У наданому витягу з Державного реєстру актів цивільного стану вказано відомості про дружину : прізвище до шлюбу « ОСОБА_1 » з буквою « и». Таким чином це вказує просто про помилку в написанні прізвища « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 ».

Те, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_5 брат та сестра вбачається і з того, що вони народились в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області та їхніми батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Крім того, після смерті батька ОСОБА_9 , позивач, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2001 року, отримала в порядку спадкування разом з братом ОСОБА_5 право власності на частини житлового будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

Стосовно не прийняття спадщини сином спадкодавця ОСОБА_4 позивач пояснила наступне.

Спадкодавець ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , але шлюб було розірвано дуже давно десь приблизно у 1979-1980 роках). Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , разом із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виїхали у Крим. Більше вони сюди не приїжджали. Син ніколи не приїзжав до батька та не спілкувався з ним, він ніколи з того часу по час смерті батька разом з ним не проживав. Позивачу нічого про нього не відомо та не відомо місце проживання та перебування. Він фактично ніколи не проживав зі спадкодавцем, тому вона вважає, що він спадщину не прийняв відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України. Даною нормою передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Сама по собі реєстрація у житловому будинку разом зі спадкодавцем не є фактом прийняття спадщини, так як спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Даний факт підтверджується Актом депутата Вишневої міської ради V111 скликання ОСОБА_16 ,від 29.06.2021 року за № 1/04-570 у присутності свідків.

Ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців першої черги, усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. ОСОБА_5 спадщину не прийняв, тому позивач, як спадкоємиця другої черги ( 1262 ЦК України) має право на отримання належної їй частки спадкового майна після смерті брата ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2001 року за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/16 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Також було частково в Ѕ ч. визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , видане виконкомом Вишнівської міської ради 1998 року на ім`я ОСОБА_9 , батька позивача та померлого ОСОБА_5 .. Своє право власності відповідно до рішення суду ОСОБА_5 не реєстрував в БТІ, про що свідчать інформаційна довідка КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 19.07.2021 року за № 361.

Відповідно до довідки КП « Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 361 від 19.07.2021 року та матеріалів інвентаризації від 09.06.1997 року загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 згідно результатів технічної інвентаризації від 07.09.1999 року складає - загальна площа 154,4 кв.м., житлова - 104,0 кв.м..

Не зважаючи на те, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності в установленому законом порядку, але він це право не втратив, так як за ним рішенням Києво-Святошинського районного суду було визнано право власності на частини житлових будинків. Тому це майно входить до складу спадкового майна, яке спадкується спадкоємцями.

Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Ст.ст. 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права.

Частка позивача у праві власності на спадкове майно буде складати в житловому будинку АДРЕСА_1 - 1/16 частину ( 1/8 : 2) , а житловому будинку АДРЕСА_1 буде складати 1/32 частину ( 1/16:2).

На іншу 1/16 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/32 частину житлового будинку АДРЕСА_1 мають права спадкоємці, відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно вдова та дочка покійного ОСОБА_6 брата ОСОБА_5 . ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті брата, але не оформив так як помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його частку спадкують його спадкоємці.

Тому, щоб захистити своє порушене право позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2021 року було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено у прийнятті зустрічного позову, у зв`язку з пропуском встановленого судом строку для подачі зустрічного позову.

Ухвалою суду від 09.06.2022 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання 13.10.2022 року позивач та представник не з`явилися. Позивач подала через канцелярію суду заяву, в якій просила суд, проводити розгляд справи у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, представників не направили. Подали через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Проти позову не заперечували, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки невідомі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7, який до дня смерті проживав у АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, яке складається із 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належної померлому ОСОБА_5 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2001 року та 1/16 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належних померлому ОСОБА_5 на підставі рішення Києво-Святошинского районного суду Київської області від 28.12.2001 року. Своє право власності на підставі рішення суду, ОСОБА_5 в БТІ не реєстрував.

ОСОБА_1 є сестрою померлого, тому є спадкоємицею другої черги за законом, відповідно до ст.1262 ЦК України. Померлий ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіт не залишив.

Крім позивача спадкоємцями за законом, відповідно є відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частку їх померлого відповідно чоловіка та батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх відповідно чоловік та батько ОСОБА_6 був рідним братом спадкодавцю ОСОБА_5 . ОСОБА_6 прийняв спадщину, так як проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та був спадкоємцем другої черги.

Відповідач ОСОБА_4 - син спадкодавця був зареєстрований разом з ним в житловому будинку АДРЕСА_1 , але ніколи з ним не проживав. Його мати ОСОБА_1 (дружина ОСОБА_5 ) розірвала шлюб з ОСОБА_5 та виїхала на постійне місце проживання в Крим. Місце проживання чи перебування його не відомо.

Даний факт підтверджується Актом депутата Вишневої міської ради Юнчиц А.П. складений 29.06.2021 року за № 1/04-570 за участю свідків.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач прийняла в установлений законом строк, як передбачає ст.1268 та 1269 ЦК України, що підтверджується копіями документів спадкової справи та постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори від 29 квітня 2021 року.

Для оформлення спадщини позивач звернулась до державного нотаріуса даної державної нотаріальної контори. Державний нотаріус розглянула її документи та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкові частки житлових будинків, про що видала відповідну постанову від 29.04.2021 р. за № 536/02-14/02-31. Свою відмову вона мотивувала тим, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки із наданих документів не можливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 , а саме , що ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого. Крім того, син померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки виконкому Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, виданої 03.03.2021 року за № 281, був зареєстрований разом з померлим ОСОБА_5 за однією адресом: АДРЕСА_1 , по день його смерті. А син ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги за законом.

Із наданих суду документів має місце підтвердження родинних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_5 . Дівоче прізвище, позивача як вказано у свідоцтві про її народження серії НОМЕР_1 виданого 12.11.1951 року - « ОСОБА_1 ». Батьки вказано: батько- ОСОБА_9 та мати ОСОБА_10 . У свідоцтві про народження померлого брата ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 виданого 16.07.1997 року вказано прізвище « ОСОБА_1 », а батьки: батько- ОСОБА_9 , мати ОСОБА_10 . То б то розбіжності у написанні прізвищ позивача та брата ОСОБА_5 та батьків, а саме у одній букві. У позивача « ОСОБА_1 » з буквою «і», а у брата « ОСОБА_1 » з буквою « и».

Судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_11 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». Шлюб між ними було розірвано, але позивач залишилась на прізвищі чоловіка « ОСОБА_1 ». Даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 10.04.1992 року. У наданому витягу з Державного реєстру актів цивільного стану вказано відомості про дружину : прізвище до шлюбу « ОСОБА_1 » з буквою «и». Таким чином це вказує просто про помилку в написанні прізвища « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 ».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_5 брат та сестра, так як вони народились в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області та їхніми батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Крім того, після смерті батька ОСОБА_9 , позивач, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2001 року, отримала в порядку спадкування разом з братом ОСОБА_5 право власності на частини житлового будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_4 не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк, до нотаріальної контори не подавав. Тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Сама по собі реєстрація у житловому будинку разом зі спадкодавцем не є фактом прийняття спадщини, так як спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Даний факт було підтверджено Актом депутата Вишневої міської ради V111 скликання ОСОБА_16 ,від 29.06.2021 року за № 1/04-570 у присутності свідків.

Ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців першої черги, усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

ОСОБА_5 спадщину не прийняв, тому позивач, як спадкоємиця другої черги ( 1262 ЦК України) має право на отримання належної їй частки спадкового майна після смерті брата ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2001 року за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/16 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Також було частково в Ѕ ч. визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , видане виконкомом Вишнівської міської ради 1998 року на ім`я ОСОБА_9 , батька позивача та померлого ОСОБА_5 .. Своє право власності відповідно до рішення суду ОСОБА_5 не реєстрував в БТІ, про що свідчать інформаційна довідка КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 19.07.2021 року за № 361.

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 361 від 19.07.2021 року та матеріалів інвентаризації від 09.06.1997 року загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 згідно результатів технічної інвентаризації від 07.09.1999 року складає - загальна площа 154,4 кв.м., житлова - 104,0 кв.м..

Не зважаючи на те, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності в установленому законом порядку, але він це право не втратив, так як за ним рішенням Києво-Святошинського районного суду було визнано право власності на частини житлових будинків. Тому це майно входить до складу спадкового майна, яке спадкується спадкоємцями.

Частка позивача у праві власності на спадкове майно буде складати в житловому будинку АДРЕСА_1 - 1/16 частину (1/8 : 2) , а житловому будинку АДРЕСА_1 буде складати 1/32 частину (1/16 : 2).

Ст. 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що право на майно, що виникло до набрання чинності цим Законом визнається дійсним, якщо на момент виникнення такого права проведена реєстрація відповідно до діючих норм або чинне законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації такого права.

В п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» детально роз`яснено , що право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

Ст. ст. 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 15,16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1262, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідною сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 1/16 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 1/32 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 , загальною площею 154,4 кв.м., житловою площею 104,0 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідачів:

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , РНОКПП - не відомо, місце проживання не відомо, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено: 17.10.2022 року.

Суддя А.В. Янченко