Справа № 544/777/22
№ 2/544/242/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої - судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 22 червня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 . Від цього шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що сімейні відносини у неї з відповідачем не склалися у зв`язку з протилежними поглядами на шлюб та сім`ю, що унеможливлює збереження шлюбу. З відповідачем вони припинили шлюбні стосунки з липня 2021 року і перестали вести спільне господарство. Вказує, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з викладеним, просить суд шлюб з відповідачем розірвати та встановити фактичне проживання дитини з матір`ю.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбу. Позовні вимоги в частині встановлення фактичного проживання дитини з матір`ю просила залишити без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу було надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині розірвання шлюбу, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2012 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 8).

Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та спільне господарство не ведеться.

Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з чим шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться.

З огляду на те, що у сторін спільне життя не склалось, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Стосовно вимоги позивачки в частині встановлення фактичного проживання дитини з матір`ю, суд вказує наступне.

30 вересня 2022 року до канцелярії суду від позивачки надійшла письмова заява про залишення позову в частині встановлення фактичного проживання дитини з матір`ю без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд, розглянувши заяву позивачки про залишення позову в частині встановлення фактичного проживання дитини з матір`ю без розгляду, вважає за необхідне її задовольнити та залишити позов в частині встановлення фактичного проживання дитини з матір`ю без розгляду.

Керуючись ст. ст.2-13,141, 257, 259,263-265,352 ЦПК України,ст. 112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 22 червня 2012 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №256.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині встановлення фактичного проживання дитини з матір`ю- залишити без розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О. О. Сайко