ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6291/22 Справа № 209/2838/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни, стягувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_2 , в якій просить: визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обл. Афанасьєвої Є.О. незаконними; скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обл. Афанасьєвої Є.О., винесені в межах виконавчого провадження №67320306 від 29 жовтня 2021 року, про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника основної винагороди.

В обґрунтування скарги зазначила, що 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьевою Є.О. було відкрито виконавче провадження № 67320306 по примусовому виконанню виконавчого листа № 209/2838/16-ц, виданого 10 липня 2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська. Внаслідок відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем було винесено ряд інших постанов від 29 жовтня 2021 року про арешт коштів, арешт майна, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та стягнення з боржника основної винагороди. Постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обл. Афанасьєвої Є.О. від 29 жовтня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67320306 та всі наступні постанови, винесені в межах зазначеного виконавчого провадження, підлягають скасуванню у зв`язку з порушенням виконавцем приписів ЗУ «Про виконавче провадження» під час відкриття виконавчого провадження. Виконавчий лист № 209/2838/16-ц було пред`явлено до примусового виконання з пропуском строку на таке пред`явлення, оскільки такий сплив ще у 2020 році. Результатом попереднього пред`явлення виконавчого документу стала відмова у відкритті виконавчого провадження приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. та повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, про що є помітка на виконавчому документів. Тобто фактично виконавче провадження щодо примусового виконання відкрито вперше. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Підстави переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання чітко наведені у ЗУ «Про виконавче провадження», однак повернення виконавчого документу без прийняття до виконання не належить до таких підстав, оскільки відкриття виконавчого провадження не відбулось. Про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу через суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, в порядку ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», скаржнику не відомо. Таким чином, виконавче провадження № 67320306 відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьевою Є.О. з порушенням приписів ЗУ «Про виконавче провадження», що є підставою для визнання дій приватного виконавця незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів та майна боржника, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та стягнення з боржника основної винагороди від 29 жовтня 2021 року (а.с.97-98).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни, стягувач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» - задоволено. Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни незаконними. Постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни, винесені в межах виконавчого провадження № 67320306: постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 жовтня 2021 року, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29 жовтня 2021 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29 жовтня 2021 року, постанову про арешт коштів боржника від 29 жовтня 2021 року, постанову про арешт майна боржника від 29 жовтня 2021 року скасовано (а.с.217-220).

Не погодившись із ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєва Є.О., звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить, скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про відмову у задоволені скарги у повному обсязі (а.с.230-238).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 15 травня 2017 року було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 668340,56 грн., а також судовий збір в сумі 10025,11 грн.

10 липня 2017 року Дніпровським районний судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано виконавчий лист у цивільній справі № 209/2838/16-ц.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року було задоволено заяву АТ «Альфа-Банк», боржник ОСОБА_2 , про заміну сторони її правонаступником та замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк» у виконавчому листі по справі № 209/2838/16-ц від 10 липня 2017 року, виданому Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська.

29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьевою Є.О. за заявою представника АТ «Альфа-Банк» Ромашова Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 67320306 з примусового виконання виконавчого листа № 209/2838/16-ц, виданого 10 липня 2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 668340,65 гривень. В рамках виконавчого провадження № жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьевою Є.О. були винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Задовольняючи вимоги скарги, суд 1 інстанції виходив із того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 209/2838/16-ц, виданого 10 липня 2017 року Дніпровським районний судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, закінчився 10 липня 2020 року, звернення стягувача 01 червня 2020 року до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. не переривало строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 жовтня 2021 року, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29 жовтня 2021 року, постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 29 жовтня 2021 року, постанова про арешт коштів боржника від 29 жовтня 2021 року, постанова про арешт майна боржника від 29 жовтня 2021 року, були прийняті в порушення вимог статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок виконання судових рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За відсутності підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження передбачених у ст. 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2021 року у справі № 922/5723/14:

«Пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404 передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404 унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, наведена норма, встановлюючи з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, наводить лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, які не спираються на приписи частини четвертої статті 4 Закону № 1404, а є такими, що спираються на приписи статті 37 цього Закону.

Так, частинами першою, четвертою, п`ятою статті 37 Закону № 1404, яка має назву «Повернення виконавчого документа стягувачу» унормовано таке.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналізуючи вищенаведену норму права колегія суддів дійшла до висновку, що: по-перше, вона встановлює випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства; по-друге, на відміну від положень статті 4 Закону № 1404, стаття 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець у частині четвертій статті 4 Закону № 1404 лише використовує фразу «виконавчий документ повертається стягувачу», унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналізуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що пред`явленням до виконання виконавчого документа є лише такі дії, які відповідають вимогам Закону №1404 та Інструкції.

Перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, яке здійснене з додержанням вимог законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо».

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 209/2838/16-ц, виданого 10 липня 2017 року Дніпровським районний судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, закінчився 10 липня 2020 року, звернення стягувача 01 червня 2020 року до приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. не переривало строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 жовтня 2021 року, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29 жовтня 2021 року, постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 29 жовтня 2021 року, постанова про арешт коштів боржника від 29 жовтня 2021 року, постанова про арешт майна боржника від 29 жовтня 2021 року, були прийняті в порушення вимог статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги про необхідність відмови у задоволенні скарги, посилається на те, що боржник ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії ДВС з пропуском встановленого законом десятиденного строку, проте такі доводи, колегія суддів відхиляє, оскільки заявник скористався своїм право на досудовий захист своїх прав шляхом подачі заяви безпосередньо до виконавчої служби, та не отримавши задовільної відповіді оскаржив дії державного виконався саме через суд, а матеріали справи не містять відомостей про отримання заявником такої відповіді, апелянт також не повідомляє про дату отримання відповіді. А доказів отримання ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не мають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Державний виконавець була належним повідомлена судом першої інстанції про день, час і місце розгляду справи, проте до суду не з`явилась, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права при розгляді справи є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Афанасьєвої Євгенії Олександрівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: