Справа № 577/3550/22
Провадження № 6/577/37/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2022 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши матеріали подання ст. державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Білан Олени Анатоліївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 591/210/21, виданого 13.07.2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Конотопського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Білан О.А. звернулася до суду з поданням, в якому просить оголосити розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що у Конотопському відділі державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/591/1275/21, виданого 13.08.2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з часу набрання рішенням суду законної сили. Від сплати заборгованості боржник ухиляється, на виклики державного виконавця не з`являється, місце його проживання невідоме. Станом на 01.09.2022 року заборгованість зі сплати аліментів становить 52401,30 грн. Згідно виконавчого листа ОСОБА_1 перебуває за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, згідно повідомлення ДУ «Конотопський виправний центр (№130)», боржник звільнився з установи 05.01.2021 року. З метою встановлення місця проживання боржника, державним виконавцем було направлено запит до виконавчого комітету Конотопської міської ради. Згідно наданої відповіді, відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в реєстрі Конотопської територіальної громади відсутні. В результаті вживаних заходів, місце знаходження боржника не встановлено. Дана обставина унеможливлює виконання рішення суду.

Старший державний виконавець Конотопського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Білан О.А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримує та просить задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду подання повідомлена у встановленому порядку.

Суд, проаналізувавши надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, з огляду на правову аксіому «Atrium habet se intromittere indicia prae se» (суд має справу з тими доказами, які перед ним), виходив із такого.

Встановлено, що на виконанні державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження ВП № 66662315 з примусового виконання виконавчого листа № 591/210/21, виданого 13.07.2021 Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з часу набрання рішенням суду законної сили.

Виконавче провадження за цим виконавчим листом відкрите постановою державного виконавця від 01.09.2021 року.

Доказів щодо розшуку майна боржника виконавцем не надано. Зокрема, розшук майна боржника врегульовано ч.2 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», а розшук боржника - ч. 1 ст. 36 даного Закону.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження`виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, державний виконавець здійснює необхідні заходи для своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок визначені виконавчим документом.

У свою чергу, згідно ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Організацію розшуку боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Таким чином, аналізуючи зазначені вище норми Закону у контексті установлених обставин, суд приходить до висновку, що перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання /перебування боржника. Та у цьому випадку суд не установив дотримання державним виконавцем установленої законом періодичності перевірки майнового стану боржника, та здійснення всіх передбачених законом заходів щодо встановлення місця проживання /перебування боржника.

Як наслідок, суд вважає, що у цьому випадку суд не має у своєму розпорядженні будь-яких доказів того, що державним виконавцем були вжиті всі достатні заходи по встановленню фактичного місця проживання чи перебування боржника, у тому числі здійснення запиту до Департаменту інформаційних технологій УМВС України щодо витребування інформації про те, чи перебуває боржник на обліку в органах внутрішніх справ; чи не оголошений він у розшук в рамках кримінального провадження, а також відомості з приводу перебування його в місцях позбавлення волі; витребування інформації з ДРАЦС щодо внесення змін у будь-які актові записи боржника (одруження, зміна прізвища, смерть) тощо. Та навіть відомостей про те, що божник не перетинав кордон України, державним виконавцем отримано не було.

Такий захід як привід боржника до державного виконавця не застосовувався.

У той час, як сам по собі факт відсутності боржника за місцем, вказаним у виконавчому документі, не є підставою для оголошення його у розшук. З урахуванням ще й того, що суб`єктом звернення не достовірно доведено, що боржник дійсно знає про те, що він є учасником виконавчого провадження.

Те, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, не може бути вагомими аргументом для застосування досить серйозного втручання у його приватне життя, як то, розшук.

Позаяк, поряд із цим державний виконавець має вжити всеохоплюючих заходів перед тим, як ініціювати питання розшуку боржника, чого у цьому випадку зроблено не було.

А як вказав суд вище, підставою ж для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи, ураховуючи право особи на вільний вибір місця проживання/перебування, з огляду на те, що боржник у цьому випадку не знає про те, що він є учасником виконавчого провадження.

Та навіть запиту про перетин боржником кордону України державним виконавцем зроблено не було, і у всяк випадку, протилежного не доведено.

Тому, організація і здійснення розшуку боржника органами Національної поліції за таких обставин не є пропорційним заходом за таких обставин.

Як наслідок,враховуючи вищевикладене і той факт, що державним виконавцем не надано суду доказів про уникнення боржника від виконання судового рішення, а так само і того, що вжиті ним заходи на предмет встановлення місця його перебування/проживання були достатніми і вичерпними, у задоволенні цього подання слід відмовити, що не позбавляє державного виконавця права повторного звернення до суду з аналогічним поданням за умови вичерпання всіх передбачених законом заходів, направлених на встановлення місця знаходження боржника.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що розшук боржника є істотним втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод ( Рим, 04.ХІ.2950 р.), і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п.33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Але у цьому випадку, у світлі положень ЗУ «Про виконавче провадження», який надає державному виконавцю досить широкі можливості самостійно встановити місце проживання та/або перебування боржника, фактично має місце бездіяльність державного виконавця і намагання перекласти свої функції на інші органи.

При цьому, суд ураховує розмір заборгованості боржника за аліментами, але з мотивів, що наведені ним вище, робить висновок, що державному виконавцю було простіше перекласти свою відповідальність на суд у цій ситуації та звернутись до суду із цим поданням.

Однак, суд у рівній мірі ураховує права, інтереси та свободи усіх учасників провадження, у тому числі й боржника.

До того ж суд вкотре наголошує, що звернення із поданням про розшук боржника є фактично крайнім заходом втручання у приватне життя особи, а тому він може застосовуватись виключно тоді, коли всі інші заходи, здійснені уповноваженою особою, виявились неспроможними досягти установленої законом і прийнятної цілі.

Інакше кажучи, державному виконавцю слід запропонувати здійснити дії, які б свідчили про те, що державний виконавець уживає достатньо передбачених законом заходів задля виконання судового рішення, у тому числі, й шляхом направлення запитів на встановлення місцязнаходження хоча б майна боржника та його фактичне проживання, а також місця роботи із періодичністю, що встановлена ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як наслідок, внесення такого подання є передчасним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 438 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Конотопського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Білан Олени Анатоліївни про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 591/210/21, виданого 13 липня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ. А. Буток