Справа № 159/4166/22
Провадження № 2-о/159/177/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шергіної Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Шокот С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Матвєєвою Тетяною Сергіївною, заінтересована особа: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України ,

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст вимог заявника.

До суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_2 , заявник) адвоката Матвєєвої Тетяни Сергіївни (далі адвокат Матвєєва Т.С.), з участю заінтересованої особи: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) (далі Ковельський відділ ДРАЦС, заінтересована особа), в якій заявник просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка селища Успенка, Лутугинського району, Луганської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Успенка Лутугинського району Луганської області, причина смерті: атеросклеротичне захворювання серця.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.05.2022 в населеному пункті - селище Успенка, Лутугинського району Луганської області, Україна, яке на даний час розташоване на території, непідконтрольній державній владі України, померла, громадянка України, мати заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка селища Успенка, Лутугинського району, Луганської області. Остання похована в селищі Успенка, Лутугинського району Луганської області. Згідно із інформацією, яка значиться в лікарському свідоцтві про смерть №28 від 01.06.2022, яке видане установою, що розташована на території непідконтрольній український владі, місце проживання померлої було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Причиною смерті є: атеросклеротичне захворювання серця, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №28 від 01.06.2022 та довідкою про причину смерті №28 від 01.06.2022, які видані установою, що розташована на території непідконтрольній українській владі (в документі зазначається «російською мовою: Государственное учреждение Лутугинская центральная районная многопрофильная больница Луганской Народной Республики ЕГРЮЛ: 61110814»). В зв`язку з цим заявник позбавлений можливості в установленому законом порядку зареєструвати смерть своєї матері та отримати свідоцтво про смерть згідно законодавства України. Встановлення даного факту необхідне заявнику для здійснення реєстрації смерті матері та отримання свідоцтва про смерть за зразками законодавства України, а також для оформлення спадкових прав.

Стислий виклад позиції інших учасників справи.

Заінтересована особа Ковельський відділ ДРАЦС в судове засідання заперечень проти заяви не подав.

Рух справи в суді.

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України надійшла до суду 13.10.2022.

14.10.2022 відкрито провадження у справі з викликом учасників судового розгляду.

Розгляд справи відкладався з об`єктивних причин.

Заявник ОСОБА_1 , його представник адвокат Матвєєва Т.С., в судове засідання не з`явились, у поданій заяві про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, просять розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник заінтересованої особи - Ковельський відділ ДРАЦС в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи клопотання осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням частини другої статті 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Лікарське свідоцтво про смерть №28 ОСОБА_3 , яка померла в селищі міського типу Успенка Лутугинського району Луганської Народної Республіки, видано органом охорони здоров`я, що знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Успенка Лутугинського району Луганської Народної Республіки (в судовому засіданні оглянуто оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 01.06.2022 серії НОМЕР_1 ).

Місце державної реєстрації Відділ запису актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, свідоцтво про смерть видане органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Бюро записів актів громадянського стану виконавчого комітету Чернігівської міської Ради депутатів трудящих 07.10.1962 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 .

16.04.1964 ОСОБА_5 розірвала шлюб з батьком заявника ОСОБА_6 , після розірвання шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_7 », що стверджується витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №4 від 22.09.2022.

Як вбачається з витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із значенням відомостей про другого з подружжя №6 від 22.09.2022 матір заявника ОСОБА_8 16.02.1970 уклала шлюб з ОСОБА_9 . Після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_10 ».

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до статті 4 ЦПК України та статті 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною другою статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Відповідно до частин першої третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими російською федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією російської федерації) починаючи з 07.04.2014. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

У відповідності до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25.04.2022 № 75 Лутугинська об`єднана територіальна громада Луганської області, до складу якої входить селище Успенка Лутугинського району Луганської області, перебуває в тимчасовій окупації.

Таким чином, оскільки свідоцтво про смерть ОСОБА_3 було видано установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, то таке свідоцтво не вважається документом, виданим державним органом України.

За приписами статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України 08.08.2006 № 545 (далі Інструкція).

Відповідно до положень Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації та результатів розтину.

Розділом 1 пункту 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 передбачено, що за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

За приписами розділу 5 пункту 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган державної реєстрації актів цивільного стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 є громадянином України, а його мати померла на території України, яка є тимчасово окупованою, то після її смерті, заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка для реєстрації факту смерті на території України.

Та обставина, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Успенка, Лутугинського району Луганської області, на тимчасово окупованій території, підтверджена дослідженими у справі доказами. Розумних сумнівів щодо достовірності даної обставини у суду немає. За таких обставин, вимоги щодо встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території підлягають задоволенню.

Рішення у даній справі про встановлення факту смерті слід допустити до негайного виконання (частина четверта статті 317 ЦПК України, пункт 8 частини першої статті 430 ЦПК України).

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 10, 12-13, 18, 258- 259, 263-265, 293- 294, 315, 317, 352, 354, 355, пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Матвєєвою Тетяною Сергіївною, заінтересована особа: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкаселища Успенка Лутугинського району Луганської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Успенка Лутугинського району Луганської області, причина смерті: атеросклеротичне захворювання серця.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Рубіжанським МВ УДМС України в Луганській області 28 квітня 2017 року, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), місцезнаходження: 45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Кармелюка, будинок 4, .

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 18 жовтня 2022 року.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду Юлія ШЕРГІНА