печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Талдоновій М.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Тараненка С.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», в якому просив визнати дії відповідача неправомірними, зобов`язати відкрити з 25.07.2019 новий особовий рахунок, стягнути збитки у розмірі 2272,24 грн та стягнути кошти за відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач отримав право на зайняття службового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (5,6), згідно Ордера №016607, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією. Приміщення позивач отримав 13.06.2019, після отримання житла позивач заключив 25.07.2019 договір на обслуговування з відповідачем ПАТ «АК» Київводоканал». Разом з тим, на адресу позивача надійшли повідомлення-рахунки на оплату послуг за травень-червень по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що співпадає з номером договору. У вказаних рахунках було вказано, що за особовим рахунком позивача наявна заборгованість. Оскільки позивач, стверджує , що до липня 2019 не користувався житлом, а зокрема і водопостачанням та водовідведенням в житлі, та оскільки уклав договір з відповідачем лише 25.07.2019, наявна заборгованість станом на травень-червень 2019 по оплаті послуг позивача не стосується, заборгованість існувала до отримання позивачем в користування житла, а послуги, щодо яких така заборгованість була нарахована-позивачу не надавались. Позивач звертався з відповідними запитами до відповідача, в яких просив здійснити перерахунок заборгованості, однак отримав відповідь де відповідач стверджував, що заборгованість було нараховано попередньому власнику житла, яку відповідач стягує з нього в судовому порядку.

На думку позивача, дії відповідача щодо нарахування заборгованості по послугам, наданим третій особі, є незаконними, порушують права позивача як споживача, суперечать умовам укладеного договору та мають бути визнанні незаконними.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що твердження позивача є безпідставними, оскільки питання пов`язані зі встановленням/зміною особових рахунків є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку ПрАТ «Київводоканал», і є правом, а не обов`язком підприємства. Крім того, відповідач зазначає, що ним не пред`являлись вимоги до стягнення боргу, який утворився до 05.06.2019, а облік такої заборгованості не впливає на права позивача. Зі змісту відповідей відповідача наданих позивачу разом із позовною заявою випливає визнання боргу за колишнім власником. Докази позивача, не підтверджують факту того, що відповідач покладає обов`язок зі сплати боргу за надані послуги колишньому користувачу жилого приміщення на позивача. Попередній власник, свого обов`язку щодо утримання майна в частині сплати за послуги з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Щодо вимоги позивача на відкриття особового рахунку, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше службове приміщення, а також за рішенням суду. Таким чином, діями відповідача не порушені права позивача, як споживача.

В судовому позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін у судове засідання для розгляду справи по суті.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач отримав право на зайняття службового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (5,6), згідно Ордера №016607, виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією. Приміщення позивач отримав 13.06.2019, після отримання житла позивач заключив 25.07.2019 договір на обслуговування з відповідачем ПАТ «АК» Київводоканал». Разом з тим, на адресу позивача надійшли повідомлення-рахунки на оплату послуг за травень-червень по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що співпадає з номером договору. У вказаних рахунках було вказано, що за особовим рахунком позивача наявна заборгованість. Позивач звертався з відповідними запитами до відповідача, в яких просив здійснити перерахунок заборгованості, однак отримав відповідь де відповідач стверджував, що заборгованість було нараховано попередньому власнику житла, яку відповідач стягує з нього в судовому порядку.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі; втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: перелік послуг; вимоги до якості послуг; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін за порушення договору; ціна послуги; порядок оплати послуги; порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону.

Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною чи гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів в порядку, встановленому законом. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Суд приходить до висновку, що відповідач є установою, що безпосередньо надає послуги по теплопостачанню, а позивач з 25.07.2019, тобто з часу отримання житла в користування, є споживачем цих послуг та має оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки як споживача так і виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема обов`язком споживача є укладення договору надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідальної якості із законодавством та умовами договору.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки як споживача так і виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що заборгованість яка утворилася в процесі договірних правовідносин між ПАТ «АТ «Київводоканал» та попереднім користувачем житла не має жодного відношення до позивача. Для погашення боргу відповідач може звернутися до суду з позовом до колишнього користувача житла.

Поряд із цим, позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За правилами частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача стягнення збитків та визнання дій незаконними.

При цьому із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати заборгованості за спожите централізоване водопостачання холодної води та централізоване водовідведення. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані послуги, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Вимоги позивача, викладені в позовній заяві можуть бути використані як заперечення, в разі пред`явлення до нього позову про стягнення суми заборгованості.

Враховуючи викладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову.

Керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2

відповідач: приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-а,

Суддя Р.В. Новак