Справа № 562/2169/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2022 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Мичка І.М.

при секретарі - Щербак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним,

встановив:

Представник позивача адвокат Ярмольчук В.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідачів, а слугуватиме лише заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Суд не вбачає підстав для виклику в судове засідання учасників справи для дачі пояснень або додаткових доказів, оскільки виклик особи для надання пояснень є правом, а не обов`язком суду. Крім того, в заяві про забезпечення позову викладені обставини, які на думку заявника є підставою для забезпечення позову, а заявником не зазначено, які додаткові докази можуть бути надані в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише допускає вчинення певних дій для забезпечення ефективного захисту.

Накладення арешту застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що невжиття заходів забезпечення (не накладення арешту на квартиру), може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду, оскільки відповідач на другий день після смерті відчужувача ОСОБА_4 за договором довічного утримання, виставив квартиру на продаж. Він має право розпорядитись спірною квартирою. В разі задоволення позову, квартира стане частиною спадкового майна.

Враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, виходячи з пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом та співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, дослідивши матеріали позовної заяви, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача та недопущення передачі речових прав на спірну квартиру іншим особам, відсутність будь-якої можливості порушення у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову прав та законних інтересів сторін у справі, вважаю, що застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру в даному випадку є доцільним і виправданим.

Отже, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні, оскільки вжиті заходи забезпечення позову спрямовані на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті. Окрім того немає підстав вважати, що відповідач понесуть збитки та інші ризики, пов`язані із вжиттям забезпечення позову у вигляді накладення арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника позивача адвоката Ярмольчука В.С. про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним.

Копію ухвали про забезпечення позову, залежно від виду вжитих заходів, одночасно з направленням заявнику направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя І.М.Мичка