Справа №442/3505/22
Провадження №2/442/911/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом в якому просить: стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики від 30.10.2020, яка складається з основного боргу в сумі 270000 грн., 29559,45 грн. - проценти за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 52839 грн. 00 коп. - інфляційні збитки та 9276 грн. 16 коп. трьох процентів річних за користування грошовими коштами, а також судові витрати.

В обґрунтування якого посилається на те, що 30 жовтня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець надав у борг позичальнику (відповідачу) грошові кошти в сумі 270000 грн., що було еквівалентно 9500 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 01.05.2021 року, що підтверджується Договором позики та Актом прийому-передачі коштів.

Однак, станом на момент подання даного позову відповідач так і не повернув позивачу позику, та наміру повертати не має.

Така протиправна поведінка відповідача грубо порушує його права та інтереси. Оскільки відповідач не бажає вирішити даний спір у позасудовому порядку, то він змушений звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, суд встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Матеріалами справи встановлено, що 30 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець надав у борг позичальнику (відповідачу) грошові кошти в сумі 270000 грн., що було еквівалентно 9500 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів в строк до 01.05.2021 року, що підтверджується Договором позики та Актом прийому-передачі коштів.

Однак як встановлено в судовому засіданні зазначені кошти в Договорі позики, відповідач не повернула у вказаний строк.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до п.1 ст.1049 діючого Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору позики щодо повернення позики в сумі 270000 грн., з відповідача слід стягнути три проценти річних від простроченої суми, за вказаний час прострочення, розмір яких становить 9276,16 грн. та інфляційні збитки в сумі 52839,00 грн.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов про стягнення боргу підставний та підлягає частковому задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем - позивачем гроші, став зобов`язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк, а також індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Щодо стягнення з відповідача процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в сумі 29559,45 грн., то в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 4112,95 грн. (496,20 грн. за забезпечення позову + 3616,75 грн. судовий збір за позов).

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049-1050 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) основний борг в сумі 270000,00 грн., інфляційні збитки - 52839 грн. 00 коп., 3% річних 9276 грн. 16 коп. та 4112 грн. 95 коп. судових витрат пов`язаний із сплатою судового збору, а всього 336228 (триста тридцять шість тисяч двісті двадцять вісім) гривень 11 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову встановлені ухвалою суду Дрогобицького міськрайонного суду № 442/3505/22 від 24.06.2022 у виді накладення арешту на майно та грошові кошти в розмірі 361674 (триста шістдесят одну тисячу шістсот сімдесят чотири) гривні 61 копійку, в т.ч. такі, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) і знаходяться у неї чи в інших осіб, до моменту вирішення спору у даній справі, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.10.2022року

Суддя О.В. Крамар