РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку загального позовоного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.06.2019. Від спільного подружнього проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти було придбано житловий будинок та земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 .

Права власності на житловий будинок і земельну ділянку зареєстровані за відповідачем, який добровільно не бажає провести поділ цього майна.

Просить визнати житловий будинок, земельну ділянку площею 0,25 га для будівнитцва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, однак подали заяву в якій просять розгляд справи проводити у їхній відсутності, позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на попередньому судовому засіданні, котре відбулось 26.09.2022, був присутній, а тому належним чином повідомлений про дату, час судового розгляду, не повідомив про поважні причинин не прибуття, не подавав заяв про відкладення судового розгляду, а тому розгляд справи проводиться за його відсутності.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши письмові докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26.12.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду від 13.06.2019.

Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , 10.04.2017 набув право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Також 10.04.2017 набув право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Оскільки житловий будинок та земельна ділянка були придбані сторонами в період шлюбу, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 68 та ч.1 ст. 69 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розірвання шлюбу між сторонами не припинило права спільної сумісної власності на дане майно та після розірвання шлюбу вони мають право на поділ цього майна.

Відповідно до ч.1 ст 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічна норма закріплена у ЦК України, зокрема ч. 2 ст. 372 ЦК України визначає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи, що житловий будинок та земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, відсутні домовленості між сторонами про їх частки у праві спільної сумісної власності, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст. 70 СК України та ч.2 ст. 372 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності позивача та відповідача є рівними, а тому за позивачем слід визнати право приватної власності по Ѕ частки у даному спірному майні.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України суд,

ухвалив :

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок, загальною площею 51,7 кв.м., земельну ділянку площею 0,25 га для будівнитцва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає у АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає у АДРЕСА_3 .

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук