справа № 932/3930/22
провадження №2з/932/93/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

12 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, в якій вона просила зупинити стягнення за виконавчим провадженням відкритим на підставі виконавчого напису, який вона має намір оскаржити.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилався на те, що без вжиття таких заходів виконання оскаржуваної вимоги про сплату заборгованості може призвести до значної шкоди її інтересам, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву, вважає за необхідне зазначити наступне.

23 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис №20408, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 346044,71 дол. США.

Державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Богельською Л.В. здійснюється виконавче провадження за №60195244 відкрите на підставі виконавчого напису №20408.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа. Тобто, законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Суд звертає увагу, що згідно з п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно висновку до якого дійшла колегія суддів у постанові ВС у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами заявника щодо можливості істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, що є підставою для задоволення клопотання в частині зупинення стягнення у виконавчому провадженні.

Суд зазначає про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом скасування арешту з її майна, скасування арешту та розшуку автомобіля, оскільки підстави для зняття арешту, накладеного державним виконавцем, визначені статтею 59 Закону № 1404-VIII.

Статтею 150 ЦПК України не передбачено такого способу забезпечення позову як зняття арешту з майна та скасування постанов державного виконавця.

Суд зазначає, що боржник вправі звернутися до державного виконавця або до суду щодо зняття арешту з майна (коштів) боржника, у разі якщо вважає, що на майно не може бути накладений арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст.154 ЦПК України суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису за №20408 від 23.11.2016 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 346044,71 дол. США в межах виконавчого провадження №60195244, яке перебуває в провадженні державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Богельської Л.В.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено та підписано 12 вересня 2022 року.

Суддя В.І. Цитульський