КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5740/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі: Мельник Ю.О.

за участю:

представника відповідача Кулібаба О.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Німої Юлії Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Підпалого В.В.,

у справі №757/10501/21-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Краусса» про стягнення заборгованості,-

встановила:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідача за договором цесії №5 у сумі 6 030 238,93 грн.

У вересні 2021 позивач подав заяву про забезпечення позову, за результатами розгляду якої просив накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Будинок Краусса» в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 6 030 238,93 грн., які знаходяться на його банківських рахунках, в тому числі, але не виключно: № НОМЕР_1 в АТ «Банк Кредит Дніпро», № НОМЕР_2 в АТ «Альфа-Банк».

Обгрунтовуючи заяву тим, що діяльність відповідача є нестабільною та не відповідає загальноприйнятим правилам ведення господарської діяльності, що є загрозою невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Оскільки такі обставини можуть призвести до незаконного відчуження майна відповідача, в тому числі грошових коштів, або створення штучних обставин за яких грошові кошти, які підлягають передачі або сплаті відповідачеві, не перейдуть до його власності або вибудуть із власності відповідача, що унеможливить виконання можливого рішення суду та виконання зобов`язань перед позивачем. Відповідач отримав компенсацію вартості прав вимоги, в тому числі й за договором банківського рахунку фізичної особи від 20 березня 2014 року, що укладений між банком та ОСОБА_2 , яке набув за договором цесії №5, однак на дату звернення з цією заявою, зобов`язання щодо оплати компенсації вартості прав вимоги перед позивачем не виконав у повному обсязі. Така поведінка відповідача свідчить про його навмисне ухилення від виконання зобов`язань перед позивачем та підтверджує те, що відповідач не має наміру в добровільному порядку виконувати свої зобов`язання та буде ухилятись від виконання рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. За доводами скаржника, оскаржена ухвала підлягає скасуванню з огляду на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні фактичним обставинам справи. Зокрема, вказує, що судом не взято до уваги, що відповідач протягом трьох років не вчинив жодних дій щодо виконання зобов`язань за договором цесії №5; не надано належної оцінки тому факту, що у власності відповідача відсутнє нерухоме майно, не взято до уваги обставини, про те, що навколо ТОВ «Будинок Краусса» відбуваються події, які не відповідають нормальній господарській діяльності підприємства та суперечать чесній діловій практиці.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було. У той же час представником відповідача були подані письмові пояснення. В яких вказувалося на те, що позивач у заяві про забезпечення позову та в апеляційній скарзі не довів, що грошові кошти, на які просить накласти арешт, належать або підлягають сплаті йому. Він обмежився лише твердженням про те. Що у відповідача наявна заборгованість за договором цесії. Також у своїй заяві та в апеляційній скарзі не навів обставин, за якими вважає, що є обґрунтоване припущення неможливості виконання відповідачем судового рішення. Як і не навів, які ж саме дії відповідач з моменту звернення позивача з позовом вчинив для унеможливлювання виконання рішення суду. Також вказував на те, що в цій справі позивач уже звертався до суду з заявою про забезпечення позову з ідентичними вимогами та подібною аргументацією, однак Печерський районний суд м. Києва ухвалою від 08 квітня 2021 року, яка була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив. Відтак, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали заяви та додатки до неї не містять жодних доказів, що підтверджували б походження даних щодо означених рахунків, а також той факт що означені рахунки належать ТОВ «Будинок Краусса». Окрім того, заявлена ціна позову складає 6 030 238,93 грн., разом з тим арешт грошових коштів в межах суми стягнення, яка складає понад б 000 000,00 грн., тоді як розмір статутного капіталу становить 10 000 грн., що фактично заблокує здійснення відповідачем господарської діяльності, та є недопустимим та неспівмірним під час вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги в частині того, щодо допущеної судом першої інстанції неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні фактичним обставинам справи, на думку колегії суддів не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Так як, згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

На підставі ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться чи буде знаходитися справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову,суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором цесії №5, оскільки ці обставини є безпосередньо предметом позову та підлягають встановленню за результатами розгляду справи судом першої інстанції.

Наявність інших відкритих позовних проваджень щодо відповідача не є обставиною, що беззаперечно свідчить про ухилення відповідача від виконання рішення в разі задоволення позову, а також про утруднення чи неможливість виконання такого рішення.

За відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, посилання у апеляційній скарзі на те, що накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Будинок Крауса», є необхідним для реального виконання рішення суду у майбутньому, оскільки у відповідача відсутнє будь-яке майно, а також незначний статутний капітал, є безпідставними.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи невиконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Інші доводи, наведені в заяві про забезпечення позову, є припущеннями позивача, що не підтверджені доказами.

Крім того, суду не надано доказів того, що накладення арешту на грошові кошти не призведе до обмеження господарської діяльності відповідача і навіть можливої повної його зупинки, чим буде завдано збитків та впливу на права інших осіб які перебувають з ним у договірних чи інших відносинах.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 382 -384,389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Німої Юлії Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: