Номер провадження: 22-ц/813/6662/22
Справа № 1524/2-392/12
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Ільяшук А.В. 10 листопада 2021 року у м. Роздільна Одеської області, -

встановила:

03 листопада 2021 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла заява представника ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа для примусового виконання рішення Роздільнянського районного суду Одеської області по справі № 1524/2-392/12 від 08 червня 2012 року.

Заява мотивована тим, що 26 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич О.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, однак, станом на вересень 2021 року на адресу стягувача вищевказана постанова не надходила.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 1524/2-392/12 було задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 1524/2-392/12 від 08 червня 2012 року, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 16 770,03 доларів США та 617,14 гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

На думку апелянта, судом не було враховано, що у матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу відділом ДВС відправлення з дублікатом виконавчого листа, виданого районним судом, або інші докази, які підтверджують втрату виконавчого листа. Крім того, згідно даних АСВП та з постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 грудня 2019 року вбачається, що виконавче провадження №50645758 було відкрито лише 28 березня 2016 року, тобто через 3,7 років після ухвалення рішення суду, а тому, на думку апелянта, заявником було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сторони про розгляд справи на 04 жовтня 2022 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань на адресу Одеського апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За частиною першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення до ЦПК України в редакції 15 грудня 2017 року, право на видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу належить суду, який видав оригінал виконавчого листа або судового наказу. Суб`єктами права на звернення із заявою до суду про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можуть бути: стягувач у разі якщо ним втрачено оригінал виконавчого документа, а також державний виконавець, якщо оригінал виконавчого документа втрачено ним після відкриття виконавчого провадження. Заява про видачу дубліката виконавчого листа подається до суду до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області ухвалено рішення, згідно якого задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16 770,03 доларів США та 617,14 гривень.

Вказане судове рішення набрало законної сили 19 червня 2012 року.

02 липня 2012 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду першої інстанції із заявою про направлення на адресу позивача копії рішення суду та виконавчих листів (а.с. 58).

24 липня 2012 року виконавчі листи та копія судового рішення направлені Роздільнянським районним судом Одеської області на адресу Банку, та отримані останнім 31.07.2012р. (а.с.59-60).

Згідно відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження №50645758 було відкрито 28 березня 2016 року.

26 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Устич О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (при здійсненні виконавчих дій з`ясовано, що майна, на яке можливо звернути стягнення, належного боржнику на праві приватної власності, не виявлено) (а.с.71).

Крім того, зі вказаної постанови вбачається, що державним виконавцем прийнято рішення про повернення стягувачу виконавчого листа про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 борг в сумі 16 770,03 доларів США та 617,14 грн., та направлення копії постанови Банку.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів того, що після відправлення вказаних процесуальних документів, останні дійсно були отримані стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк».

На підставі викладеного, 03 листопада 2021 року представника ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа для примусового виконання рішення Роздільнянського районного суду Одеської області по справі № 1524/2-392/12 від 08 червня 2012 року.

Колегія суддів враховує, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист не виконано, і стягнення з боржника за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати - не проведено.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Колегія суддів вважає необґрунтованим є посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про те, що у матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу відділом ДВС відправлення з оригіналом виконавчого листа, виданого районним судом, або інші докази, які підтверджують втрату виконавчого листа.

Колегія суддів зазначає, що відсутність рекомендованого повідомлення про вручення надісланого стягувачу відділом ДВС відправлення з дублікатом виконавчого листа, виданого районним судом, і є свідченням того, що Банк не отримав від відділу ДВС оригінал виконавчого листа та копію постанови державного виконавця, та підтверджує доводи заявника про втрату виконавчого листа при пересилці.

Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що виконавче провадження №50645758 було відкрито лише 28 березня 2016 року, тобто через 3,7 років після ухвалення рішення суду, а тому, на думку апелянта, заявником було пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів зауважує, що предметом розгляду даної справи є виключно процесуальне питання про видачу дубліката виконавчого листа у справі, а тому судами першої та апеляційної інстанції не може бути надана правова оцінка діям державного виконавця при виконанні рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 червня 2012 року. При цьому, боржником постанови державного виконавця, винесені при виконанні вказаного судового рішення, не оскаржувались.

Також колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, що діяв на момент винесення судового рішення у цивільній справі №2-1008/09 та набрання ним законної сили, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується. Про це було безпосередньо зазначено у частині другій статті 23 України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), яка є попередньою редакцією Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, тоді як в чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12, але в ній ця норма відсутня.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, з аналізу частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 916/922/16, та від 27 травня 2021 року у справі № 303/2642/20.

Таким чином, оскільки виконавчий документ, строк пред`явлення якого становить три роки, було повернуто стягувачу 26.12.2019 року (тобто, строк був перерваний), то заявник, звернувшись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа 03.11.2021 року, подав таку заяву у межах трирічного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відповідно, у Банку не виникло процесуального обов`язку для звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 17 жовтня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе