ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/181/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Лісовської О.В.

розглянувши заяву адвоката Коваль Вероніки Валеріївни, як представника заявника ОСОБА_1 , про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду,

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява адвоката Коваль Вероніки Валеріївни, як представника заявника ОСОБА_1 , про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву разом з матеріалами передано судді Шаповаловій К.В.

Відповідно до частин першої, третьої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У судовому засіданні 10 жовтня 2022 року представник заявника підтримала доводи викладені у заяві про забезпечення позову та вказала, що за життя матір заявника подала позов про розірвання договору довічного утримання, проте оскільки остання ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, нотаріус за заявою набувача скасує заборону на відчуження квартири, що була предметом договору довічного утримання і набувач зможе її реалізувати. В той же час, заявник має намір подати позов до набувача про розірвання договору довічного утримання та визнання за нею права власності на квартиру.

У розгляді заяви судом було оголошено перерву до 11 жовтня 2022 року.

Вивчивши матеріали долучені до заяви, враховуючи додаткові пояснення представника заявника, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 (майбутній позивач) є спадкоємицею ОСОБА_2 , яка за життя уклала договір довічного утримання із ОСОБА_3 та пізніше договір про зміну набувача за договором довічного утримання із ОСОБА_4 (майбутній відповідач). Відповідно до умов вказаного договору, відповідач набував право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору довічного утримання, фактично відмовився доглядати за ОСОБА_2 , бачив її за весь час лише один раз на підписанні договору про заміну набувача, а також не виконав умову договору довічного утримання щодо поховання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , як спадкоємиця померлої ОСОБА_2 , має намір подати позов про розірвання договору довічного утримання та визнання за нею права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки вказана квартира є предметом спору, а після смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_4 може у будь-який час продати вказану квартиру, просила накласти на неї арешт, з метою можливості виконання майбутнього рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, а також заборонити уповноваженим органам вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що 24 листопада 2011 року ОСОБА_2 уклала договір довічного утримання з ОСОБА_3 , за умовами якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , взамін чого набувач зобов`язувався забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах договору.

Пунктом 13 договору визначено, що право власності на квартиру у набувача виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Пунктом 22 договору визначено, що набувач з моменту підписання договору не має права продавати, передавати в оренду, дарувати, закладати вказану квартиру. Укладати щодо неї договори застави, передавати її у власність, користування іншій особі до кінця дії договору.

14 червня 2021 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір про заміну набувача за договором довічного утримання, відповідно до умов якого обов`язки за договором довічного утримання, у зв`язку з неможливістю подальшого виконання ОСОБА_3 умов договору, передаються новому набувачу ОСОБА_4 . Пунктом 7 договору визначено, що заборона накладена за договором довічного утримання на квартиру АДРЕСА_2 підлягає перереєстрації за ім`я нового набувача.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 74 ЗУ «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Те, що особа ще не вчинила дії, які б могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як в одноосібного власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Отже, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, враховуючи те, що предметом спору фактично є квартира АДРЕСА_2 , зокрема заявник має намір ставити вимогу про визнання за нею право власності на вказану квартиру, враховуючи особливість договору довічного утримання, вимоги щодо якого також будуть заявлятись майбутнім позивачем (розірвання такого договору), з огляду на приписи статті 74 ЗУ «Про нотаріат», суд вважає наявність достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, може в майбутньому суттєво ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду або призведе до подання нових позовів для відновлення порушеного права майбутнього позивача, у випадку задоволення позовних вимог, а тому заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру підлягає задоволенню.

В той же час, судом не встановлено наявність належних та достатніх доказів щодо необхідності у забезпечення позову шляхом заборонити уповноваженому органу вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб в квартирі, оскільки доказів того, що відповідач вчиняв якісь дії на підтвердження цього, суду не надано. Крім того, таке втручання у право власності на цей час не буде співмірним із заявленими позовними вимогами та позбавляє можливості власника майна вільно користуватись своїм майном, а також може призвести до певних збитків для власника майна.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди майбутньому відповідачу, а також відсутність обставин визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

заявуадвоката Коваль Вероніки Валеріївни, як представника заявника ОСОБА_1 , про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 000).

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_4 , дата народження не відома, РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4

Суддя: Шаповалова К.В.