ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м.Суми

Справа №574/82/22

Номер провадження 22-ц/816/968/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 20 липня 2022 року у складі судді Гука Т.Р., ухваленого в м. Буринь Сумської області, повний текст якого виготовлено 25 липня 2022 року,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (далі ТОВ «Сумигаз Збут») звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є власником будинку по АДРЕСА_1 та є побутовим споживачем природного газу ТОВ «Сумигаз Збут» і користується послугами з постачання природного газу за вказаною адресою. Особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Вказує, що відповідач зобов`язання належним чином не виконує, надані товариством послуги з постачання природного газу не оплачує, внаслідок чого станом на 22 грудня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 9743 грн 27 коп.

Крім того, за прострочення боржником виконання грошових зобов`язань підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумигаз Збут» заборгованість у розмірі 12143 грн 19, яка складається із: сума заборгованості 9743 грн 47 коп.; інфляційні втрати 1588 грн 94 коп.; 3% річних 811 грн 08 коп.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 20 липня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «Сумигаз Збут» відмовлено.

Не погодившись із рішеннями суду, ТОВ «Сумигаз Збут» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом було встановлено особу відповідача, а також те, що їй на праві власності належить домоволодіння за яким значиться заборгованість, а тому невірне викладення анкетних даних у позові, не є підставою для відмови у позові.

Вважає, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, так як мав можливість після перевірки анкетних даних вказати правильне ім`я, при повному співпадінні прізвища і по батькові, дати народження та РНОКПП.

Відповідачем, у встановлений судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 18).

01 січня 2016 року відповідачем підписано заяву про приєднання до умов договору постачання газу побутовим споживачам, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14). В заяві ПІБ споживача зазначено, як ОСОБА_1 .

Згідно довідки за підписом головного бухгалтера ТОВ «Сумигаз Збут» Несвітайло Н.В. заборгованість споживача ОСОБА_1 , за особовим рахунком НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , становить 9743 грн 47 коп., що виникла за спожитий природний газ з січня по травень 2019 року (а.с. 13).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позов був пред`явлений до ОСОБА_1 , тоді як зібраними по справі доказами встановлено, що домоволодіння за вказаною адресою, належить ОСОБА_2 . Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову саме до ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог та самостійно змінити особу, яка повинна відповідати за пред`явленим позовом, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не може повністю погодитися, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частинах 1, 3 статті 12, частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5) ч. 1 ст. 7 вказаного Закону визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

За змістом ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Сумигаз Збут» вказувало на те, що власник домоволодіння АДРЕСА_1 не виконує свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг з газопостачання до цього будинку.

З матеріалів справи вбачається, що власником вказаного домоволодіння є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , якій надсилалися матеріали позовної заяви та вона була повідомлена про призначення справи до судового розгляду (а.с. 30, 46).

Зазначення в позовній заяві імені відповідача «Ганна», яке була вказано нею при підписанні заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, замість правильного « ОСОБА_3 », не свідчить про те, що позов було пред`явлено до неналежного відповідача, як помилково вважав суд першої інстанції.

Уточнення судом імені відповідача, помилковість написання якого було виявлено під час розгляду справи судом, не свідчить про вихід суду за межі позовних вимог.

При вирішенні суду по суті, колегія суддів бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Абзацом 2 пункту 24 розділу ІІІ цих Правил передбачено, що при здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Зібраними по справі доказами встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем послуг з газопостачання, які надавалися ТОВ «Сумигаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого вона є. У свою чергу, відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання із оплати спожитих нею послуг з газопостачання за період з січня 2019 року по травень 2019 року виник борг, що станом на 22 грудня 2021 року становить 9743 грн 47 коп.

Доказів на погашення заборгованості чи на спростування його розміру відповідачем суду надано не було.

ОСОБА_2 до суду першої інстанції подано заяву, в якій вона заперечує проти задоволення позовних вимог та надала довідку Степанівського старостинського округу Конотопського району Сумської області від 21 червня 2022 року за №21, про те, що ОСОБА_2 вибула з вищезазначеного домогосподарства 19 червня 2012 року, а з 15 червня 2018 року за цією адресою зареєстрований та проживає ОСОБА_4 (а.с. 60, 62).

Проте, не проживання ОСОБА_2 в належному їй домоволодінні не звільняє її від обов`язку сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги, так як обов`язок утримувати своє майно покладено саме на власника, незалежно від його використання цим майном.

З огляду на викладене, нарахована заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 9742 грн 47 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідальність за прострочення виконання боржником зобов`язання визначено ст. 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання по оплаті отриманих послуг з газопостачання, межах заявлених позовних вимог, відповідно до наведеного позивачем розрахунком, яким відповідачем спростовано не було, підлягають стягненню з ОСОБА_2 інфляційні витрати в сумі 1588 грн 94 коп. та 3% річних в сумі 811 грн 08 коп., що були нараховані станом на 22 грудня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Сумигаз Збут» задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 9743 грн 47 коп., інфляційні втрати в сумі 1588 грн 94 коп. та 3% річних в сумі 844 грн 08 коп., а разом 12143 грн 19 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позовні вимоги та доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп. сплачений за розгляд справи в суді першої інстанції та в сумі 3721 грн 50 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» задовольнити.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 20 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 9743 гривні 47 копійок, інфляційні втрати в сумі 1588 гривень 94 копійки. та 3% річних в сумі 844 гривні 08 копійок, а разом 12143 гривні 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» понесені судові витрати в сумі 2481 гривню 00 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3721 гривню 50 копійок за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. Ю. Рунов