Справа № 523/4541/22
Провадження №2/523/3344/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу № 523/3344/22 за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію в розмірі 105 779, 85 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає ОСОБА_1 , та на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячу воду. Оскільки відповідач, фактично отримуючи послуги, не в повному обсязі здійснює оплату за теплову енергію, станом на 01.04.2022року утворилася заборгованість в розмірі 105 779, 85 грн., яку в добровільному порядку відповідач не погашає, що слугувало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 26.05.2022р по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву відповідно до якої підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Попова О.А. в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Також ними надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні, посилаючи на наступне. Наданий позивачем реєстр нарахувань оплати по абоненту є неналежним доказом підтвердження заборгованості за теплову енергію. Позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує реальний розмір заборгованості за теплову енергію, а саме не зазначено порядок розрахунку нарахованих сум до сплати. Також, не зазначено за яким принципом було здійснено нарахування, чи з урахуванням показань лічильників встановлених в квартирі відповідача, чи за нормами споживання затвердженими у відповідний період. Крім того, відповідач зазначає, що 06 березня 2014 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення суми боргу у розмірі 20101,84 грн з ОСОБА_1 на користь КП «Теплопостачання». 06 квітня 2017 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплопостачання» заборгованості за надану теплову енергію у розмірі 45011, 41 грн. Отже, враховуючи зазначені судові накази, за якими було стягнуто заборгованість, та пред`явлення у позові вимог про повторне стягнення заборгованості за ці ж періоди, відповідач вважає, що провадження по справі повинно бути закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Крім іншого зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності, тому просить його застосувати до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що від представника позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали страви, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Суд установив, що ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Теплопостачання вказаного житлового будинку забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси».

На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячу воду.

Відповідно до наданого позивачем реєстру нарахувань та оплат, по абоненту ОСОБА_1 за період з вересень 2007 року по квітень 2022 року, на особовому рахунку відповідача № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в розмірі 105779,85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування.

Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач квартири зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 року №630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року №750/12850/16-ц, які суд в силу вимог ч.6 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

У відзиві на позов відповідач не заперечує фактичне користування наданими полсугами теплопостачання.

Проте, відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води, оплачував їх частково, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість.

Судом установлено, що Суворовським районним судом м. Одеси було видано судові накази по справі № 523/3126/14-ц від 06 березня 2014 року та №523/4232/17 від 06 квітня 2017 року, за заявою КП «Теплопостачання» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання з ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачем дійсно допущено порушення щодо сплати за надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Разом із тим, спірним питанням є період, за який можливо здійснити стягнення заборгованості. Суд враховує, що відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу, про що визначено правову позицію у Постанові ВС від 17 лютого 2021 року, у справі № 760/16111/15-ц, провадження № 61-1393св19.

Враховуючи час звернення до суду, а саме, позовна заява була подана до суду 05.05.2022 року, оскільки відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії за період з квітня 2019 року по квітень 2022 року, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. При цьому суд враховує, що у наведеному періоді часу позивач не зробила жодної оплати, тому відсуні обставини пеперивання строку позовної давності, на які посилається позивач у поясненнях, поданих до суду в порядку ст. 43 ЦПК України.

Відповідно до дослідженого реєстру нарахувань та оплати абонента, доданого до позовної заяви, вбачається, що наявна сума заборгованості в межах 3-річного строку за надані послуги за період з квітня 2019 року по квітень 2022 року, складає 34 539,08 гривень.

Відповідно до ст. ст. 525, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню сума заборгваності в розмірі 34539 гривень 08 копійок.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз.1, 5, 6 п.35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно із п.36 цієї постанови вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою).

За таких обставин, ураховуючи, що судом задоволено 32,65% від суми позовних вимог, то на відповідача покладається 32,65 % від суми сплаченого судового збору, а саме 793,90грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 256, 526,610, 615 ЦК України, ст.162 ЖК УРСР, суд -

У Х В А Л И В:

Позов комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість по сплаті за теплову енергію, за період з квітня 2019 року по квітень 2022 року, в розмірі 34539 (тридцять чотири тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 08 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» судовий збір у розмірі 793 (сімсот дев`яності три) гривні 08 копійок.

Позивач (Стягувач): ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач (Боржник): Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 17.10.2022р.

Суддя: К.О. Далеко