ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6278/22 Справа № 205/1925/17 Суддя у 1-й інстанції - Бізяєва Н.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Новокадацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява мотивована тим, що 22 червня 2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір №090501-16/23 за умовами якого банк надав ОСОБА_1 , як фізичній особі, під проценти кредит у розмірі 267 461,00 дол. США, зі строком повернення до 22 червня 202 року. Станом на 17 березня 2017 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість, у сумі 27655,78 дол. США, яка складалась з: заборгованості за кредитом у розмірі 27059,84 дол. США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 518,07 дол. США, заборгованості з комісії у розмірі 59,50 дол. США та пені у розмірі 18,37 дол. США. Заочним рішенням Ленінського районного суду від 28 серпня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені у повному обсязі. Цим рішенням з нього на користь банку була стягнута заборгованість за кредитним договором № 090501-16/23 від 22 червня 2005 року у сумі 27059,84 доларів США (двадцять сім тисяч п`ятдесят дев`ять доларів 84 цента), а також судовий збір у розмірі 10947,06 грн. Рішення суду набрало законної сили 07 листопада 2017 та було звернуто до примусового виконання (виконавче провадження № 58391883, Новокодацький відділі ДВС у місті Дніпрі). Державним виконавцем сума боргу була розрахована у 746039,79 грн.. Під час виконавчого провадження державним виконавцем було описане та заарештоване належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме паркувальне місце поз. 10 у приміщенні № 106 підвалу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 18,5 кв.м. Вартість цього об`єкту під час виконавчого провадження, станом на 26 березня 2020 року, була розрахована у 318100 грн. Вказаний об`єкт нерухомості був реалізований на корить ОСОБА_2 , а кошти в сумі 318100 грн. були спрямовані на погашення заборгованості за кредитом.

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до АБ КБ «ПриватБанк» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, визнано недійсними п. 1.1 (п. 7.1 після внесення змін), п. 3.11 (із змінами та доповненнями) кредитного договору № 090501-16/23, який був укладений 22 червня 2005 року між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ПриватБанк», а також п. 1 додаткового договору № 3 від 18 лютого 2011 року до цього кредитного договору в частині передбачених цими правочинами обов`язків позичальника щодо сплати комісійних винагород на користь банку за користування кредитом та за дострокове повернення кредиту. Визнано недійсним п. 2.3.1 кредитного договору (із змінами та доповненнями) № 090501-16/23 укладеного 22 червня 2005 між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у частині передбаченого цим договором права банку на збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки. Визнано кредитний договір № 090501-16/23, укладений 22 червня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , - припиненим. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року по справі №205/9749/20 рішення Ленінського суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним п. 2.3.1 кредитного договору №090501-16/23 від 22 червня 2005 року укладеного між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ПриватБанк», також як і у частині визнання цього кредитного договору припиненим було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволені цих вимог. Додаткове рішення цього ж суду від 16 липня 2021 року було змінено, зменшено суму судового збору, що підлягає стягненню з АК «КБ «ПриватБанк» на користь держави з 2522,40 грн. до 840,80 грн. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року залишено без змін. Як було встановлено наведеними судовими рішеннями, з коштів, які ОСОБА_1 сплачував щомісячно на користь банку в рахунок погашення боргу, останнім, самостійно, за період з липня 2005 року по квітень 2020 року були утриманні в якості комісії (винагороди за користування кредитом) грошові кошти в сумі 36059,46 дол. США, що безперечно підтверджується виписками по рахункам, які були досліджені в судових засіданнях. Зважаючи, що залишок розрахованої державним виконавцем суми боргу у розмірі 427939,79 грн. є суттєво меншим від суми у 36059,46 дол. США яку ОСОБА_1 АТ «КБ «ПриватБанк» на виконання положень ч. 1 ст. 216, ст.. 1212 ЦК України діючи недобросовісно так і не повернуло та продовжує утримувати ці кошти, наявні усі підстави для висновку про те, що обов`язок божника перед стягувачем на суму 36059,46 дол. США у спірних зобов`язаннях правовідносинах відсутній.

Враховуючи викладене, заявник просив визнати таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист №205/1925/17 виданий 30 січня 2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року вказану заяву задоволено частково, а саме, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 30 січня 2018 року виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №205/1925/17 в частині про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1605,07 грн. (заборгованості з комісії) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Ухвала суду мотивована тим, що вимоги щодо визнання таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист №205/1925/17 виданий 30 січня 2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приват «Банк» заборгованості, суд вважав надмірно заявленими, оскільки в даному випадку зобов`язання покладене на боржника полягає в стягненні з нього на користь стягувача саме заборгованості, яка утворилась станом на 17 березня 2017 року, та яка складалась (за відрахуванням заборгованості з комісії): з заборгованості за кредитом у розмірі 729963,77 (що еквівалентно 27059,84 дол.), заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 13975,41 грн. (що еквівалентно 518,07 дол. США), заборгованості пені у розмірі 495,54 (що еквівалентно 18,37 дол. США). При цьому, суд першої інстанції роз`яснив заявнику, що він не позбавлений захисту шляхом подання позовної заяви в порядку ст. 1212 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило ухвалу скасувати в частині часткового задоволення заяви та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно скасував виконавчий лист в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з комісії в розмірі 1605,07 грн., так як судовим рішенням по даній справі заборгованість з комісії взагалі не стягувалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу в оскаржуваній частині без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року по справі №205/1925/17, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 090501-16/23 від 22 червня 2005 року к сумі 27059,84 дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом, та судового збору у розмірі 10947,06 грн.

Рішення суду набрало законної сили 07 листопада 2017 та було звернуто до примусового виконання (виконавче провадження № 58391883, Новокодацький відділі ДВС у місті Дніпрі).

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження під час виконавчого провадження державним виконавцем сума боргу була визначена у національній валюті України гривні та розрахована у загальному розмірі 746039,79 грн..

Під час виконавчого провадження, в порядку виконання судового рішення, державним виконавцем було описане та арештоване належне позивачеві нерухоме майно - паркувальне місце поз. 10 у приміщенні № 106 підвалу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 18,5 кв.м.

Згідно із наявним у матеріалах виконавчого провадження № 58391883 звітом про оцінку майна вартість паркувального місця була розрахована у сумі 318100 грн..

Цей об`єкт нерухомого майна був в порядку примусового виконання рішення відчужений на корить покупця ОСОБА_2 , а виручені від продажу кошти в сумі 318100 грн. були спрямовані виконавцем по погашення суми боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, після продажу, в порядку примусового виконання судового рішення, належного позивачеві нерухомого майна розмір боргу позивача становив 427939,79 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КБ «ПриватБанк», про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими були задоволені частково.

Визнано недійсними п. 1.1 (п. 7.1 після внесення змін), п. 3.11 (із змінами та доповненнями) кредитного договору № 090501-16/23, який був укладений 22 червня 2005 між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ПриватБанк», а також п. 1 додаткового договору № 3 від 18 лютого 2011 до цього кредитного договору в частині передбачених цими правочинами обов`язків позичальника щодо сплати комісійних винагород на користь банку за користування кредитом та за дострокове повернення кредиту.

Визнано недійсним п. 2.3.1 кредитного договору (із змінами та доповненнями) № 090501-16/23 укладеного 22 червня 2005 між АТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у частині передбаченого цим договором права банку на збільшення в односторонньому порядку розміру процентної ставки.

Визнано кредитний договір № 090501-16/23, укладений 22 червня 2005 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , - припиненим. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Також, при розгляді даного позову, судом було досліджено виписки з банку та встановлено, що з коштів, які ОСОБА_1 сплачував щомісячно на користь відповідача в рахунок погашення боргу, позивачем самостійно, за період з липня 2005 року по квітень 2020 року були утримані в якості комісії (винагороди за користування кредитом) грошові кошти в сумі 36059,46 дол. США.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року по справі №205/9749/20 рішення Ленінського суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним п. 2.3.1 кредитного договору №090501-16/23 від 22 червня 2005 року укладеного між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ПриватБанк», також як і у частині визнання цього кредитного договору припиненим було скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволені цих вимог. Додаткове рішення цього ж суду від 16 липня 2021 року було змінено, зменшено суму судового збору, що підлягає стягненню з АК «КБ «ПриватБанк» на користь держави з 2522,40 грн. до 840,80 грн. В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за існуванням хоча б однієї з обставин визначених у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, тобто: - якщо виконавчий документ було видано помилково; - якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням; - якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з добровільним виконанням боржником чи іншою особою; - або з інших підстав.

Встановивши вказані обставини справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме, визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 30 січня 2018 року виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №205/1925/17 в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1605,07 грн. (заборгованості з комісії).

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд безпідставно скасував виконавчий лист в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з комісії в розмірі 1605,07 грн., так як судовим рішенням по даній справі заборгованість з комісії взагалі не стягувалась, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана сума була включена в загальну заборгованість, яка була стягнута із ОСОБА_1 .

Таким чином, вказані твердження апелянта є такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів. Більш того, вказані твердження апелянта зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Ухвала в оскаржуваній частині як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Законність ухвали в частині задоволення заяви колегією суддів не переглядається, так як не є предметом апеляційного оскарження.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко