Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- Калініченко О.В.

представника відповідача- Воронова Є.Є.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду і просить виключити запис про нього, як батька, з актового запису №706 від 17 лютого 2016 року, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про народження дитини-доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається в позові на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 29 червня 2013 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що характер і спосіб їх проживання з відповідачкою викликав у нього сумнів щодо батьківства, тому був вимушений зробити тест ДНК, відповідно до якого він виключається як біологічний батько дитини.

З огляду на це, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 07 вересня 2022 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Позивач та його представник у підготовчому судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідачки в підготовчому судовому засіданні позов визнав.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачка народила дитину, доньку ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`яського районного управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до Свідоцтва про народження батьком дитини зазначений позивач.

/ а.с. 12 - 13 /

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

За змістом ч.ч.1,2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів» особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Так, при зверненні до суду позивачем було надано Звіт про встановлення батьківства ДНК, згідно якого біологічне батьківство позивача відносно доньки ОСОБА_5 виключається.

/ а.с. 34 /

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.

В ч.1 ст.80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні в справі »Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

Враховуючи викладене вище, достатність наданих позивачем доказів, а також визнання позову представником відповідачки, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Суд при цьому також враховує наступне.

Так, інтереси відповідачки в судовому засіданні представляв фахівець у галузі права - адвокат Воронов Є.Є на підставі ордера від 21 вересня 2022 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 12 серпня 2022 року, укладеного з відповідачкою.

За змістом ордера договором про надання правової допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

/а.с. 46 - 47 /

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Ні при укладенні договору та видачі ордера, ні в подальшому повноваження представника відповідачкою не обмежувалися.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що представник відповідачки в судовому засіданні відмовився і від первісного позову в частині стягнення аліментів, заявивши клопотання про залишення його без розгляду.

Як при обговоренні даного клопотання, так і в зв`язку з визнанням зустрічного позову представником відповідачки судом неодноразово акцентувалася увага представника на відповідності таких дій інтересам довірителя.

За повідомленням представника відповідачки як залишення без розгляду позову про стягнення аліментів, так і визнання зустрічного позову ініційоване саме відповідачкою і саме її позиція ним була доведена до відома суду в судовому засіданні.

Крім того, суд також враховує, що статтями 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В Рішенні Конституційного суду України № 11-рп/2012 зазначається, що засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч.1 ст.55 Конституції України.

Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст.24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Тобто, суд конституційної юрисдикції тлумачить даний принцип, як принцип, який дає змогу усім учасникам реалізувати свої процесуальні права.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Як зазначено вище, вимоги позивача за зустрічним позовом обґрунтовані належними доказами, визначеними законом.

В свою чергу, визнавши позов, представник відповідачки викладену інформацію в Звіті про встановлення батьківства ДНК не оспорював, клопотання про призначення експертизи не заявив.

Ініціювання судом її проведення, тим більше при визнанні позову представником відповідачки, суперечить вимогам закону.

З урахуванням цього суд вважає вимоги позивача доведеними.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом позивач просив стягнути на його користь з відповідачки 4 000, 00 гр. вартості судово-медичної експертизи ДНК на батьківство та 8 000, 00 гр. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на проведення експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою до суду було подано попередній розрахунок судових витрат.

22 серпня 2022 року між позивачем та адвокатом Калініченко О.В. укладено Договір про надання правової допомоги та юридичних послуг.

Відповідно до п. 2.1. договору об`єм, характер та вартість робіт узгоджується сторонами цього Договору шляхом підписання Протоколу узгодження договірної ціни.

Разом з позовом до суду надано акт №18 виконаних робіт від 06 вересня 2022 року на суму 8 000, 00 гр., відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складення позовної заяви - 5 000, 00 гр. та участь у судовому засіданні (за 1 судове засідання) - 3 000, 00 гр.

На підтвердження сплати послуг було надано квитанцію прибуткового касового ордера № 22 від 06 вересня 2022 року згідно з яким позивач оплатив адвокатські послуги у розмірі 8 000, 00 гр.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Представник відповідачки, визнавши позов, розмір понесених судових витрат та витрат на правничу допомогу не оспорював.

Суд бере до уваги те, що справа не представляє особливої складності для фахового адвоката.

Крім того, суд зважає на те, що справа не представляє собою особливої складності, в даній категорії справ існує усталена судова практика, а тому, на думку суду, підготовка позову не потребувала значної кількості часу та інших затрат.

Враховуючи викладене вище, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене вище, суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених ним та підтверджених рахунком № 3344372 від 25 липня 2022 року судових витрат, а саме: 4 000, 00 гр. витрат на проведення тесту ДНК.

Керуючись ст. ст. 122, 136 СК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76 - 82, 110, 137, 141, 200, 206, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , як батька, з актового запису № 706 від 17 лютого 2016 року про народження дитини, ОСОБА_5 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4 000. 00 гр. судових витрат та 4 000, 00 гр. витрат на правничу допомогу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 жовтня 2022 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва