КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/783/22
Провадження № 2/947/1476/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

представника позивача Одеської міської ради - Вишнивецької Анастасії Олегівни,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

Одеської міської ради

до ОСОБА_1

про скасування рішення про державну реєстрацію права власності

та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі, в якій позивач просить суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Роздобудько Ю.С. від 12.08.2020 року за індексним №53581729, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0020 га, шляхом знесення огородження 1-2 та літньої кухні, позначеної під літ «Б», у технічному паспорті, виготовленому 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ», серія та номер №б/н, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ОСОБА_1 16.05.2019 року було придбано у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , квартиру АДРЕСА_2 , яка складалась в цілому з двох кімнат, загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 24 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу.

12.08.2020 року державним реєстратором Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області Роздобудько Юлією Сергіївною було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №53581729, на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 43,1 кв.м., який складається з житлового будинку під літ «А», надвірних споруд: літня кухня «Б», навіс літ. «В», огородження 1-2, за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 37736867, РНОНМ 101.

Однак, як стверджує Одеська міська рада, 15.10.2020 року на їх адресу надійшов лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за №01-10/143-ЗГ, в якому повідомлялось, що ОСОБА_1 на прибудинковій території на проїзді до житлових будинків здійснено будівництво капітальної огорожі, чим здійснено самовільне зайняття земельної ділянки загального користування площею 20 кв.м., яка знаходиться у власності територіальної громади м. Одеси та здійснюється будівництво окремо розташованої будівлі; а саме: влаштовано монолітний стовбчастий фундамент та металева каркасна конструкція будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт від 27.05.2020 року.

Листом від 10.12.2021 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за вих. № 01-3/430-Г повідомило, що на підставі наказу Управління від 13.07.2021 року № 01-13/21ДАБК здійснено позаплановий захід державного архітектурно - будівельного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час виїзду на місце встановлено, що за вказаною адресою на території загального користування суб`єктом містобудування - ОСОБА_1 здійснено будівельні роботи з будівництва окремо розташованої одноповерхової літньої кухні, а саме: влаштовано стовбчастий фундамент, влаштовані зовнішні стіни з влаштуванням дверних та віконних отворів зі встановленням дверного полотна та віконних полотен зі склінням, влаштовано покриття будівлі.

Управлінням також повідомлено, що згідно з даними Реєстру будівельної діяльності 16.06.2020 року зареєстровано повідомлення № ОД 27 про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 », подане ОСОБА_1 .

За результатами перевірки Управлінням складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 19.07.2021 року № 000375, в якому зазначено, що ОСОБА_1 здійснила будівельні роботи з будівництва літньої кухні літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 , без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Порядку здійснення підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466.

Управлінням зафіксовано, що під час проведення перевірки ОСОБА_1 не надала проектну документацію на будівництво та документи, які дають право на виконання будівельних робіт, також не надала документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою.

На підставі виявлених порушень Управлінням складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.07.2021 року та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 19.07.2021 року № 186/21 з терміном на його виконання, якими зафіксовано вищевказані порушення.

Крім цього, вищевказаним приписом зобов`язано ОСОБА_1 отримати у встановленому законом порядку документи, які надають право на виконання будівельних робіт або приведення земельної ділянки до первинного стану до 19.09.2021 року.

28.07.2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП України, притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

За результатами проведеної позапланової перевірки Управлінням складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 22.11.2021 року № 000893, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не виконала вимоги припису Управління від 19.07.2021 року № 186/21, не отримала документи, які надають право на виконання будівельних робіт, та не привела земельну ділянку загального користування до первинного стану.

22.11.2021 року Управлінням складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

03.12.2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-4 КУпАП України, притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Приймаючи викладене, на думку представника позивача, наявність на землях комунальної власності самочинно збудованого об`єкта унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження територіальною громадою м. Одеси земельною ділянкою, яка знаходиться під відповідним об`єктом.

Представник позивача вказує, що дії відповідача з реконструкції об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , з наданням іншої адреси: АДРЕСА_1 , шляхом будівництва літньої кухні під літ. «Б», зумовило безпідставне зайняття землі комунальної власності.

Таким чином, на думку представника позивача, будівництво одноповерхової літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи на такій земельній ділянці.

Крім того, представник позивача зазначає, що для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна за вищевказаною адресою подано пакет документів, який складається з технічного паспорту №б/н, виданого 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ» та висновку ТОВ «АБТІ» за №б/н, які не є правовстановлюючими документами, що породжують виникнення права власності, а також приймаючи відсутність документів підтверджуючих право власності чи користування земельною ділянкою на якій здійснено будівництво, присвоєння адреси нерухомому майну, враховуючи вищевикладене, позивач вважає достатніми підстави для скасування такої реєстрації шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №53581729, винесене 12.08.2020 року, та необхідним зобов`язати ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0020 га, шляхом знесення огородження 1-2 та літньої кухні, позначеної під літ. «Б» у технічному паспорті, виготовленому 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ», серія та номер б/н, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі.

Одночасно в ухвалі суду судом визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний термін з дня отримання копії цієї ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву, з доказами, та/або зустрічного позову.

Разом з позовом представником позивача подано заяву про забезпечення позову, за наслідком розгляду якої 07.02.2022 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою заяву задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом:

- встановлення заборони органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- накладено арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- встановлено заборону Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради здійснювати дії з реєстрації та видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки чи/або містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- встановлено заборону Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів на будівництво та прийняття в експлуатацію будь-яких об`єктів нерухомості, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ;

- встановлено заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії з будівництва, реконструкції, поділу та виділу об`єкта нерухомого майна, на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

15.04.2022 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами цієї справи, що підтверджує обізнаність відповідачки стосовно ініційованого відносно неї судового провадження.

25.04.2022 року представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить відповідний підпис ОСОБА_2 у заяві наявній в матеріалах справи.

06.06.2022 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано з Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи, що зберігаються в письмовій і електронній формах, щодо об`єкту нерухомого майна, за реєстраційним номером 101, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

27.06.2022 року на виконання ухвали суду від 06.06.2022 року надійшли з Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірені копії витребуваних доказів, а саме належним чином завірені копії документів з реєстраційної справи №101 на 4 арк.; та скан-копій документів з реєстраційної справи №101 на 26 арк.

06.07.2022 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Станом на 06.07.2022 року відзив на позовну заяву від сторони відповідача до суду не надходив.

В судове засідання з`явились представники сторін по справі,

Представник відповідачки в зазначеному судовому засіданні просив суд прийняти до розгляду поданий ним через електронну скриньку 03.10.2022 року відзив на позовну заяву, та одночасно заявив клопотання про поновлення строку для вчинення відповідної процесуальної дії.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення процесуального строку з подання відзиву на позовну заяву, з підстав необґрунтованості та безпідставності.

За наслідком розгляду вказаного клопотання, 03.10.2022 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на подання до суду відзиву на позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі.

У зв`язку з чим, поданий стороною відповідача відзив на позовну заяву не приймаються і не враховується судом під час розгляду справи.

В подальшому в судовому засіданні 03.10.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з посиланням на те, що спірне нерухоме майно є єдиним житлом відповідачки, в якому мешкають її члени сім`ї та малолітня дитина.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16.05.2019 року набула у власність квартиру АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1501, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №210307591 від 27.05.2020 року. Відповідно до вказаної довідки, реєстраційний номер вказаного об`єкту нерухомого майна є №101.

12.08.2020 року державним реєстратором Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області Роздобудько Юлією Сергіївною винесено рішення №53581984 від 12.08.2020 року на підставі якого закрито розділ щодо об`єкту нерухомого майна за №101, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №281067760 від 25.10.2021 року.

Тієї ж дати, державним реєстратором Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області Роздобудько Юлією Сергіївною було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за №53581729 від 12.08.2020 року на підставі якого проведену державну реєстрацію права власності на житловий будинок, загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 24 кв.м., який складається з житлового будинку літ. «А»,та надвірних споруд: літньої кухні під літ. «Б», навіс під літ. «В», огородження 1-2, номер запису про право власності №37736867, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №101, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №220077118 від 12.08.2020 року.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною 4 статті 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Державний реєстратор, приватний нотаріус, як суб`єкт державної реєстрації, реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 вказаного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Внесення відомостей до Державного реєстру прав, згідно з п.4 ч.1 ст. 3 Закону, здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

У відповідності до ч.3 ст.10 вказаного закону, у редакції станом на час винесення спірного рішення,

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Статтею 18 вказаного Закону у вказаній редакції передбачала, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

2. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

3. У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації.

4. Державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року.

5. У разі якщо державна реєстрація прав проводиться не у результаті вчинення нотаріальних дій або не на підставі документів, виданих (оформлених) органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, державний реєстратор обов`язково визначає обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб і цивільної правоздатності та дієздатності юридичних осіб, перевіряє повноваження представника фізичної або юридичної особи щодо вчинення дій, направлених на набуття, зміну чи припинення речових прав, обтяжень таких прав.

Обсяг цивільної правоздатності та дієздатності визначається, а повноваження представника перевіряються щодо особи, якій належить нерухоме майно на певному речовому праві, та щодо особи, яка набуває певних речових прав.

6. Перевірка цивільної правоздатності та дієздатності фізичної особи - громадянина України здійснюється шляхом отримання відомостей про таку особу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Перевірка цивільної правоздатності та дієздатності фізичної особи - іноземця або особи без громадянства здійснюється на підставі документа, що посвідчує його особу і є підставою для перебування в Україні.

Перевірка цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи, зареєстрованої відповідно до законодавства України, здійснюється шляхом отримання з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про таку особу, у тому числі про її установчі документи, та перевірки відповідності реєстраційної дії, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності. Перевірка цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи - нерезидента здійснюється на підставі документа, що підтверджує реєстрацію такої особи у країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), та її установчих документів (їх копій), що легалізовані (консульська легалізація чи проставлення апостиля) в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено чинними міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

7. У разі подачі документів на державну реєстрацію уповноваженою на те особою встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що підтверджує повноваження діяти від імені іншої особи, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність або відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про особу, уповноважену діяти від імені юридичної особи.

Дійсність довіреності, нотаріально посвідченої відповідно до законодавства України, перевіряється за допомогою Єдиного реєстру довіреностей.

8. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

9. Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду або об`єкт незавершеного будівництва з одночасним набуттям права власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, подається одна заява про державну реєстрацію прав на такі об`єкти незалежно від кількості документів, що посвідчують право власності на зазначене майно.

При цьому одна заява подається лише у разі, якщо право власності на житловий будинок, будівлю, споруду або об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, на якій вони розташовані, реєструється за тим набувачем або набувачами.

Одна заява про державну реєстрацію права власності може подаватися співвласниками у разі одночасного набуття права спільної сумісної або спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна.

У разі якщо на житловий будинок, будівлю, споруду або об`єкт незавершеного будівництва, або земельну ділянку, на якій вони розташовані, не відкрито розділ у Державному реєстрі прав, для проведення державної реєстрації права власності подаються дві заяви.

10. Заява про державну реєстрацію прав може бути відкликана до прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації.

11. Під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов`язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно.

12. У разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження.

Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше.

Черговість розгляду заяв щодо одного об`єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав.

13. Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

14. Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

15. Вимоги до оформлення заяв, а також вимоги до оформлення рішень державних реєстраторів, що приймаються за результатом їх розгляду, їх форми затверджуються Міністерством юстиції України.

Відповідно до частин другої і десятої статті 18, частини першої статті 20, частин другої і третьої статті 32, частини третьої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Кабінетом Міністрів України 25.12.2015 року було ухвалено постанову за № 1127, якою затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, редакцію якої також було змінено постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), відповідно до якого визначено умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

У відповідності до пунктів 40, 41вказаного Порядку, у редакції станом на час проведення спірної державної реєстрації,

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, також не вимагається у разі, коли адреса отримана під час реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна та зазначена в документі, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У такому разі державний реєстратор відповідно до зазначених заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що згідно з вимогами законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє відсутність суперечностей між заявленою адресою та відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі документів.

Таким чином, на державного реєстратора під час вчинення відповідної реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 41 Порядку, необхідних для державної реєстрації права власності, а й, передусім, встановити їх відповідність вимогам законодавства.

Як встановлено судом підставою для винесення спірного рішення державного реєстратора №53581729 від 12.08.2020 року слугували наступні документи: висновок №б/н виданий 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ», та технічний паспорт №б/н, виданий 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ».

Під час розгляду справи судом, на підставі ухвали суду від 06.06.2022 року, були витребувані належним чином завірені копії матеріалів реєстраційної справи 101.

Досліджуючи матеріали вказаної реєстраційної справи судом встановлено, що у відповідності до технічного паспорту №б/н, виданого 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ», житловий будинок під літ «А», має загальну площу 43,1 кв.м.. До складової житлового будинку АДРЕСА_1 , належать також надвірні споруди, а саме: літня кухня під літ. «Б», навіс під літ. «В», 1-2 огородження. Загальна площа зайняття під житловим будинком АДРЕСА_1 складає 111 кв.м., з яких: 60 кв.м. під житловим будинком та 51 кв.м. під спорудами.

У відповідності до поданого, під час державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості, висновку, виданого 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ» вбачається, що за наслідком проведеної інвентаризації встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , використовується, як житловий будинок, за наслідком чого слід вважати останній житловим будинком. Також затверджено, що склад новоутвореного об`єкту складається з житлового будинку під літ. «А», загальною площею 43,1 кв.м., та надвірних споруд під літ. «Б», навісу під літ. «В», огородження №1-2, що в цілому становить одиницю. Адресою нерухомого майна є АДРЕСА_1 .

Отже, вищевказані документи слугували підставою для закриття розділу щодо права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_4 , та виділу в натурі вказаної квартири і набуття у власність житлового будинку, загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 24 кв.м., який складається з житлового будинку літ. «А», та надвірних споруд: літньої кухні під літ. «Б», навісу під літ. «В», огородження 1-2, за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що висновок від 16.07.2020 року, виданий ТОВ «АБТІ», не може виступати підставою набуття права власності на спірний об`єкт, оскільки вона не є правовстановлюючим документом, тобто не породжує виникнення права власності, а виступає лише технічним документом, в якому відображається спосіб проведення будівельних робіт та надається оцінка щодо дотримання вимог нормативних актів стосовно законності проведення будівельних робіт.

У свою чергу, технічний паспорт - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту.

Отже, технічний паспорт так само, як і висновок, не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, та не може бути єдиною підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт.

На підставі вищевикладеного вбачається, що оспорюване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за №53581729 від 12.08.2020 року, винесене державним реєстратором Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області Роздобудько Ю.С., як суб`єктом державної реєстрації, на підставі документів, що не відповідають вимогам пункту 41 вищевказаного Порядку, а відтак в порушення вимог ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не встановивши відповідність поданих і отриманих документів вимогам чинного законодавства.

Таким чином, відповідачем в порушення вказаного порядку не було надано належних документів, що відповідно до вимог законодавства засвідчує її право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстроване на підставі оспорюваного рішення державного реєстратора.

Під час розгляду справи відповідачем також не надано до суду жодного доказу на підтвердження присвоєння адреси житловому будинку АДРЕСА_1 , як і доказів на підтвердження права користування чи власності на земельну ділянку, на якій розташований такий вищезазначений будинок.

На підставі вищевикладеного суд вважає доведеними доводи представника позивача Одеської міської ради, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №53581729, винесене 12.08.2020 року державним реєстратором Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області Роздобудько Юлією Сергіївною, є протиправним, не законним та підлягає скасуванню.

З поданих до суду документів, судом також встановлено, що 27.05.2020 року працівниками Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради було здійснено обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території міста Одеси, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідком чого встановлено, що ОСОБА_1 на прибудинковій території на проїзді до житлових будинків здійснено будівництво капітальної огорожі, чим здійснено самовільне зайняття земельної ділянки загального користування площею 20 кв.м., яка знаходиться у власності територіальної громади м. Одеси та здійснюється будівництво окремо розташованої будівлі; а саме: влаштовано монолітний стовбчастий фундамент та металева каркасна конструкція будівлі за адресою; АДРЕСА_1 , про що складено акт від 27.05.2020 року.

За наслідком встановленого, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (надалі - УДАБК ОМР) 12.10.2020 року звернулось до Одеської міської ради з відповідним листом за № 01-10/143-3Г з повідомленням про виявлені обставини.

У листі, УДАБК ОМР також зазначено, що згідно з даними єдиного реєстру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Реєстр), Управлінням 16.06.2020 року зареєстроване, подане ОСОБА_1 , повідомлення № ОД27 про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 ».

УДАБК ОМР на виконання Порядку №135 направлено лист №01-10/143-3Г від 29.05.2020 року до Київської районної адміністрації Одеської міської ради стосовно прийняття розпорядження про демонтаж самочинно встановленого огородження та самочинно влаштованого металевого каркасу будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного листа та повідомлених обставин, Київською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження від 08.09.2020 року за №362-01 «Про демонтаж малої архітектурної форми (капітальної огорожі) за адресою: АДРЕСА_1 ».

19.07.2021 року за результатами перевірки УДАБК ОМР також складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог і законодавства у сфері містобудівної діяльності № 000375, в якому зазначено, що ОСОБА_1 здійснила будівельні роботи з будівництва літньої кухні літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 , без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Порядку здійснення підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466.

Управлінням зафіксовано, що під час проведення перевірки ОСОБА_1 не надала проектну документацію на будівництво та документи, які дають право на виконання будівельних робіт, також не надала документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою.

На підставі виявлених порушень Управлінням складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.07.2021 року та видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 19.07.2021 року № 186/21 з терміном на його виконання, якими зафіксовано вищевказані порушення.

Вищевказаним приписом зобов`язано ОСОБА_1 отримати у встановленому законом порядку документи, які надають право на виконання будівельних робіт або приведення земельної ділянки до первинного стану до 19.09.2021 року.

У відповідності до листа УДАБК ОМР від 10.12.2021 року, встановлено, що згідно реєстру будівельної діяльності, відсутня інформація щодо отримання права на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

28.07.2021 року УДАБК ОМР винесено постанову №147/21 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП України, притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

22.11.2021 року за результатами проведеної позапланової перевірки УДАБК ОМР складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за № 000893, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не виконала вимоги припису Управління від 19.07.2021 року №186/21, не отримала документи, які надають право на виконання будівельних робіт, та не привела земельну ділянку загального користування до первинного стану.

22.11.2021 року УДАБК ОМР складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.188-42КУпАП.

03.12.2021 року УДАБК ОМР винесено постанову №363/21 по справі про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-4 КУпАП України, а саме за невиконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 19.07.2021 року за №186/21, за наслідком чого притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

За наслідком вищевикладеного, судом встановлено, що відповідачкою було набуто у власність квартиру АДРЕСА_4 , яку в подальшому було перереєстровано зі зміною типу об`єкту нерухомості в якості житлового будинку, загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 24 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що відповідачкою були проведені будівельні роботи, за наслідком чого було здійснено будівництво, літньої кухні під літ. «Б», навісу під літ. «В», огородження 1-2, які увійшли, як надвірні споруди, до складу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як вбачається за наслідком викладеного, земельна ділянка у встановленому законом порядку для такого будівництва не відводилась.

Надані відповідачу дозвільні документи на будівництво: вид будівництва - реконструкція спірної квартири не передбачають зміни геометричних розмірів фундаментів у плані.

Так, фактично проведені відповідачем будівельні роботи за спірною адресою не відповідають дозвільним документам.

Наявність спірної літньої кухні та огородження, відповідачем не спростована.

Факт проведення відповідачем замість реконструкції спірної квартири будівництва окремого приміщення, а саме літньої кухні та огородження, із забудовою земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси підтверджується технічним паспортом ТОВ «АБТІ» від 16.07.2020 року, а також актами перевірки УДАБК ОМР за №б/н від 27.05.2020 року, за №»б/н від 08.10.2020 року, за №000375 від 19.07.2021 року, за №000893 від 22.11.2021 року, постановою по справі про адміністративне правопорушення №363/21 від 03.12.2021 року.

Окрім того, збільшення відповідачем площі спірної квартири шляхом добудови надвірних споруд із забудовою земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси підтверджується також технічним паспортом ТОВ «АБТІ» від 16.07.2020 року, в якому зафіксовано, що житловий будинок під літ. «А», має загальну площу 43,1 кв.м.. До складової житлового будинку АДРЕСА_1 , належать також надвірні споруди, а саме: літня кухня під літ. «Б», навіс під літ. «В», 1-2 огородження. Загальна площа зайняття під житловим будинком АДРЕСА_1 складає 111 кв.м., з яких: 60 кв.м. під житловим будинком та 51 кв.м. під спорудами.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони:

1) збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети;

2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту;

3) чи з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

В свою чергу, фізична або юридична особа перед початком проведення будівельних робіт повинна подати виконавчому органові міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи та одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачкою під час розгляду справи не надано до суду доказів на підтвердження наявності права користування чи власності на земельну ділянку, на якій побудовано огородження 1-2 та приміщення літньої кухні, позначеної під літ. «Б» у технічному паспорті, виготовленому 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ», серія та номер б/н, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, як вбачається відповідачкою не дотримані вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , не подано відповідної заяви про намір забудови земельної ділянки для будівництва приміщення разом з документам, які підтверджували б перебування ділянки у власності чи користуванні відповідача.

Так, суд погоджується із доводами позивача, що відповідачем не отримані у встановленому законом порядку дозвільні документи на проведення будівельних робіт, пов`язаних з реконструкцією квартири зі зміною геометричних розмірів фундаментів у плані шляхом будівництва прибудови.

Самочинне будівництво є порушенням установлених державою правил та норм здійснення будівництва, що призводить до нераціональної забудови населених пунктів, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, а також питань безпеки під час експлуатації вже збудованого об`єкта, екологічної та санітарно-епідеміологічної безпеки.

Встановлене судом узгоджується також із практикою Верховного Суду України, зокрема, у справі № 6-579цс17.

За правовою позицією Верховного Суду, зокрема, в постанові від 21.02.2018 року у справі № 752/8153/14-ц у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Згідно із ч. 1 ст. 83 ЗК України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України ,до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.

Відповідно до статей 124-126 ЗК України, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у зазначеної особи таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Зазначене узгоджується із практикою Верховного Суду, (зокрема, справа № 1940/1655/18), за якою будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є самовільним заняттям земельної ділянки.

Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Оскільки Одеська міська рада не приймала будь-яких рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки для будівництва прибудов до квартири відповідачки, на які в подальшому було зареєстровано право власності, як на огородження 1-2 та літню кухню, позначеної під літ. «Б», за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво відповідачем зазначених споруд здійснено за рахунок земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси, яка не була відведена для такої мети у встановленому законом порядку та є незаконним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.

Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України, до способів захисту прав на земельні ділянки належить, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав .

Такий спосіб судового захисту спрямований на припинення порушення прав осіб, які є власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких здійснено самочинне будівництво, а також відновлює становище, яке існувало до здійснення протиправної забудови.

Оскільки спірна земельна ділянка є самовільно зайнятою відповідачем шляхом розміщенням на ній самочинно збудованих споруд та використанням її під цим об`єктом, суд вважає очевидним порушення майнових прав та законних інтересів територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради як власника спірної земельної ділянки.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Право позивача на звернення із даним позовом в порядку ЦПК України узгоджується із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», за яким відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про доведеність і обґрунтованість заявлених вимог Одеської міської ради, оскільки стверджені посилання знайшли своє обґрунтування під час розгляду справи, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню, а протиправне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №53581729, винесене 12.08.2020 року державним реєстратором Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області Роздобудько Юлією Сергіївною, підлягає скасуванню, що є підставою для припинення за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 43,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 37736867, РНОНМ 101, а також слід зобов`язати ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0020 га, шляхом знесення огородження 1-2 та літньої кухні, позначеної під літ. «Б» у технічному паспорті, виготовленому 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ», серія та номер б/н, за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 5675 гривень 00 копійок.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 13, 76-81, 89, 141, 263-266, 267, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Одеської міської ради (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 ) про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівлі - задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №53581729, винесене 12.08.2020 року державним реєстратором Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області Роздобудько Юлією Сергіївною, що є підставою для припинення права власності за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 43,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 37736867, РНОНМ 101.

Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0020 га, шляхом знесення огородження 1-2 та літньої кухні, позначеної під літ. «Б» у технічному паспорті, виготовленому 16.07.2020 року ТОВ «АБТІ», серія та номер б/н, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Одеської міської ради у відшкодування витрат зі сплати судового збору 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок (на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради: ідентифікаційний код 26302537; р/р UА0034995, ДКСУ м. Київ, код банку (МФО) 820172).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено - 13.10.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.