Провадження № 2/686/299/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гузовій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

17 серпня 2021 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 зважаючи на те, що останні більш ніж один рік відсутні у місці реєстрації за вказаною адресою.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.08.2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження на 04.10.2021 року.

В судове засідання представник позивачів не з`явилася проте, подала до суду заяву у якій підтримала позовні вимоги, просить справу розглядати без її участі.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у минулому судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, також подав клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення поважності причин неявки у судове засідання. Суд вважає, що зазначене клопотання не підлягає до задоволення через недоведеність причин відкладення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , згідно договору дарування №1-4464 від 24 вересня 1997 року є власниками в рівних частках житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією отриманою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У вказаному будинку в тому числі зареєстровані: ОСОБА_3 (колишня дружина ОСОБА_2 ), що підтверджується копією документів, які залишились з будинку та ОСОБА_4 (донька ОСОБА_2 ), однак за вказаною адресою не проживають, речей не зберігають та добровільно знятись з реєстрації відмовляються.

В березні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заяву про розірвання шлюбу, аргументуючи її тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, з середини 2018 року з відповідачем спільно не проживають, між ними припинено будь-які шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, можливості зберегти сім`ю немає, з вересня 2019 року взагалі припинили будь-яке спілкування.

З наведено вбачається, що ОСОБА_3 підтвердила той факт, що не проживає з ОСОБА_2 з 2018 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2020 року у справі №686/29623/19 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Згідно представленого акту №343 від 26.07.2022 року про не проживання особи за місцем реєстрації підтверджується, що відповідачі не проживають тривалий час з середини 2018 року у будинком АДРЕСА_1 .

Таким чином з представлених матеріалів встановлено, що відповідачі з середини 2018 року виїхали зі спірного будинку, в нім не проживають, цим житлом не користувалися.

Доказів поважності причин відсутності відповідачів у вказаному житловому приміщенні судом не здобуто та матеріали справи не містять.

За таких обставин суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 , без поважних причин не проживають у даному будинку понад встановлені законом строки .

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів слід стягнути рівними частинами судовий збір у розмірі 1816 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 рівними частинами на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1816 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. Стефанишин