ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1082/20

Провадження № 22-ц/4820/1539/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника позивачки ОСОБА_3 , відповідачки ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/1082/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2022 року (суддя Приступа Д.І.) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні власністю та вселення, встановлення порядку користування квартирою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_5 , звертаючись до суду зазначала, що з 25.05.2013 по 21.03.2019 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , під час якого у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вказує, що вона та ОСОБА_1 є співвласниками та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради у житловому масиві «Грузевиця-2», проте відповідачі постійно проживають у вказаній квартирі, змінили замки та не впускають ні її, ані її неповнолітню дитину. Неодноразово намагалася самостійно вселитися та отримати ключі від квартири, проте постійно отримувала відмови відповідачів, тому з метою вирішення цього ж питання шляхом переговорів вона неодноразово зверталася у поліцію, але потрапити у приміщення квартири ні їй, ні працівникам поліції не вдається.

У зв`язку з тим, що ні в договірному порядку, ані позасудовим шляхом неможливо встановити порядок користування квартирою позивачка змушена звернутися до суду із позовом, тому і просила усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району Хмельницької області шляхом її вселення у відповідну квартиру та зобов`язати ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні зазначеною квартирою; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району Хмельницької області, виділивши в користування позивачки житлову кімнату під АДРЕСА_2 на плані технічного паспорта площею 17,0 кв.м, житлову кімнату під № 8 на плані технічного паспорта площею 12,3 кв.м та балкон під №9 на плані технічного паспорта площею 0,8 кв.м; виділити в користування відповідача житлову кімнату під №7 на плані технічного паспорта площею 17,2 кв.м; залишити у спільному користуванні сторін: коридор під №1 на плані технічного паспорта площею 14,1 кв.м, коридор під № 2 на плані технічного паспорта площею 2,5 кв.м; санвузол під № 3 на плані технічного паспорта площею 2,2 кв.м; ванну кімнату під № 4 на плані технічного паспорта площею 4,9 кв.м, кухню під №5 на плані технічного паспорта площею 11,2 кв.м; лоджію під №6 на плані технічного паспорта площею 5,2 кв.м.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2022 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району, Хмельницької області шляхом її вселення у відповідну квартиру.

Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району, Хмельницької області.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району, Хмельницької області наступним чином: виділено в користування ОСОБА_5 житлову кімнату під АДРЕСА_2 на плані технічного паспорта площею 17,0 кв.м; житлову кімнату під №8 на плані технічного паспорта площею 12,3 кв.м та балкон під №9 на плані технічного паспорта площею 0,8 кв.м; виділено в користування ОСОБА_1 житлову кімнату під АДРЕСА_3 на плані технічного паспорта площею 17,2 кв.м; залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 коридор під №1 на плані технічного паспорта площею 14,1 кв.м, коридор під № 2 на плані технічного паспорта площею 2,5 кв.м; санвузол під № 3 на плані технічного паспорта площею 2,2 кв.м; ванну кімнату під № 4 на плані технічного паспорта площею 4,9 кв.м, кухню під №5 на плані технічного паспорта площею 11,2 кв.м; лоджію під №6 на плані технічного паспорта площею 5,2 кв.м. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що позивачкою не надано суду доказів на підтвердження наявності у неї будь-яких перешкод щодо володіння та користування майном, яке належить сторонам на праві власності, що надає суду правові підстави для відмови у задоволенні позову.

Судом першої інстанції не встановлено фактичних обставин справи, у зв`язку з чим позивачці передано частину квартири, що значно перевищує належну їй на праві власності Ѕ частину квартири та призвело до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, внаслідок чого на апелянта покладено індивідуальний та надмірний тягар й обмежено в користуванні його власністю, що суперечить ч. 1 ст. 321 ЦПК України.

Тому, ОСОБА_1 просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_5 заперечив проти апеляційної скарги.

Позивачка та представник третьої особи до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Служби у справах дітей Хмельницької РДА надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту наявності у позивачки, як співвласниці спірної квартири, перешкод у вселенні, проживанні та користуванні цією ж квартирою, внаслідок постійного проживання в ній відповідачів. Врахувавши відсутність у ОСОБА_5 іншого житла, суд першої інстанції усунув позивачці перешкоди у користуванні спірною квартирою, зобов`язав відповідачів не чинити перешкоди ОСОБА_5 у користуванні квартирою та встановив порядок користування квартирою, виділивши позивачці в користування дві житлові кімнати площею відповідно 17,0 кв.м та 12,3 кв.м і балкон площею 0,8 кв.м та виділивши в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,2 кв.м; та залишив у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 коридор площею 14,1 кв.м, коридор площею 2,5 кв.м, санвузол площею 2,2 кв.м, ванну кімнату площею 4,9 кв.м, кухню під №5 площею 11,2 кв.м, лоджію площею 5,2 кв.м.

Однак, апеляційний суд не погоджується із висновком суду в частині задоволення позовної вимоги щодо встановлення порядку користування квартирою, виходячи з наступного.

Так, постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2019 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25.05.2013 виконавчим комітетом Рідкодубської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис № 1, розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_6 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Хмельницького, апеляційного суду від 21 травня 2019 року первісний позов ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю залишено без задоволення та задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 . Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району, Хмельницької області та здійснено поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність ОСОБА_5 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району, Хмельницької області, припинивши право власності на Ѕ частину цієї квартири ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що 26 липня 2019 року, відповідач ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , в рамках виконавчого провадження за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2019 року про затвердження мирової угоди у справі №686/11242/18 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради житловий масив «Грузевиця - 2», Хмельницького району, Хмельницької області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (номер запису про право власності 32624359).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року скасовано ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 липня 2019 року та відмовлено у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення суду №686/11242/18 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , яка була укладена 14.05.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1

14 листопада 2019 року державним реєстратором скасовано право власності ОСОБА_4 на спірну квартиру та вчинено запис під №34187951 про належність на праві власності ОСОБА_5 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради житловий масив «Грузевиця - 2», Хмельницького району Хмельницької області.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 продовжують проживати у спірній квартирі, Ѕ якої належить ОСОБА_5 та чинять перешкоди останній у користуванні її власністю, що підтверджується повідомленнями Хмельницького РВ Поліції Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області від 20.12.2018 за №6275/121/118/01-2018, від 29.12.2019 за №7292/121/а-2019.

Відповідно до довідок №№ 1017,891 від 12.08.2019 та від 24.10.2018 виданими виконкомом Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_5 , 1981 р.н. про те, що вона дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , зі складом сім`ї: ОСОБА_1 , 1977 р.н. чоловік; ОСОБА_7 , 2014 р.н. син.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина друга статті 356 ЦК України).

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому, згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вказана норма матеріального права визначає право власника вимагати усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2» Хмельницького району Хмельницької області та те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 чинять перешкоди ОСОБА_5 . Вказана обставина підтверджується повідомленнями Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області № 6275/121/118/01-2018 від 20.12.2018 та № 7292/121/118/01-2019 від 29.12.2019, зі змісту яких вбачається, що позивачка зверталася до Хмельницького РВНП ХВП ГУНП в Хмельницькій області по факту прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 так як він та його мати не впускають позивачку та малолітню дитину до приміщення спірної квартири (а.с. 40,41).

Доводи апеляційної скарги про відсутність жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності у позивачки будь-яких перешкод щодо володіння та користування майном, яке належить сторонам на праві власності, спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Тому висновок суду щодо наявності у позивачки перешкод у користуванні нерухомим майном відповідає обставинам справи та встановлений відповідно до вимог процесуального закону, узгоджується з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Щодо встановленого судом порядку користування спірною квартирою апеляційний суд зазначає наступне.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В силу ч. 1 і ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-1500цс15.

Зазначений висновок врахований і Верховним Судом за результатами розгляду справи №486/171/18 (постанова від 17 грудня 2019 року).

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта за реєстровим номером 941/16 від 14 липня 2016 спірна квартира складається з 3-х кімнат житловою площею 46,5 кв.м, у тому числі одна кімната площею 17,2 кв.м, друга кімната площею 12,3 кв.м, третя кімната площею 17,0 кв.м, та коридору площею 14,1 кв.м, коридору площею 2,5 кв.м, санвузла площею 2,2 кв.м, ванної кімнати площею 4,9 кв.м, кухні площею 11,2 кв.м. Квартира обладнана лоджією площею 5,2 кв.м та балконом площею 0,8 кв.м (а.с. 19-21).

Зважаючи на рівність ідеальних часток у праві власності на квартиру ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , кожному з них належить по 23,25 кв.м житлової площі квартири.

Виділення ОСОБА_5 за висновком суду першої інстанції у користування дві житлові кімнати площею відповідно 17,0 кв.м та 12, 3 кв.м. перевищує належну їй частку житлової площі на 6,05 кв.м і відповідно зменшує на такий самий розмір належну ОСОБА_1 частку жилої площі в квартирі, що є значним відступленням від відповідності реальних часток ідеальним і свідчить про недотримання внаслідок встановлення такого порядку користування балансу інтересів співвласників, і є непропорційним зменшенням прав ОСОБА_1 як співвласника житла.

З огляду на відсутність іншого варіанту встановлення порядку користування квартирою, запропонованого позивачкою, який би забезпечував дотримання рівності ідеальних часток співвласників реальним часткам у зв`язку із встановленням порядку користування спірною квартирою або допускав у незначних обсягах невідповідність реальних часток ідеальним, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість встановлення порядку користування спірною квартирою.

Крім того, виходячи із визначених у статтях 356, 358 ЦК України положень можливість встановлення порядку користування спільним майном стосується виключно його співвласників, а тому наявність у третіх осіб, у тому числі членів сім`ї, права користування спірною квартирою на встановлення такого порядку користування не впливає та є похідним від права власності співвласників житлового приміщення, членами сім`ї яких є особи.

Наведені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права і невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно порушення прав відповідача, як співвласника квартири, при встановленні порядку користування спірною квартирою та наявність правових підстав для відмови в у задоволенні позовної вимоги про встановлення порядку користування житлом відповідають вимогам закону і заслуговують на увагу.

За правилами частин 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги підлягає до стягнення із позивачки на користь апелянта 1891,80 грн за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2022 року в частині встановлення порядку користування спірною квартирою скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

В решті заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2022 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) 1891,80 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай