Провадження № 2-др/161/2/22
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бортніка Олексія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, Другий відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бортнік О.Ю. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі ТОВ «Веллфін»), треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, Другий відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Другий ДВС) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У заяві зазначає, що 26.11.2021 року Луцьким міськрайонним судом ухвалено рішення у справі № 161/17598/21, яким задоволено позов ОСОБА_1 , визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 50655, вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з

ОСОБА_1 на користь вищевказаного товариства боргу за кредитним договором № 568535 від 14.09.2018 року, вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Представник позивача вказує, що у зв`язку із розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема договором про надання правової допомоги від 24.09.2021 року, додатком № 1 від 24.09.2021 року до вказаного договору. Адвокат

Бортнік О.Ю. також зауважує, що пунктом 9.1 договору передбачено складання акту приймання-передачі наданих послуг після повного виконання договору та про понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідних доказів заявлено у позовній заяві. Як вказує представник позивача, 30.10.2021 року між позивачем та адвокатами складено акт приймання-передачі наданих послуг, який містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами та, що підтверджує факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин представник позивача просить ухвалити у справі № 161/17598/21 додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «Веллфін» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Заявник адвокат Бортнік О.Ю. у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача ТОВ «Веллфін», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., представник Другого ДВС у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 97), доставку SMS (а.с. 99), про помилку доставки електронного листа (а.с. 100).

З урахування приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд дійшов висновку, що неприбуття вказаних осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Водночас розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вирішуючи питання за заявою представника позивача суд враховує, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами, передбаченими ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Системний аналіз приписів ч. 8 статті 141 ЦПК України свідчить, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.07.2021 року під час розгляду справи № 671/1957/20, в якій досліджував питання підтвердження витрат на правничу допомогу.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що представник позивача, усупереч вимогам ст. 141 ЦПК України, до ухвалення судом рішення (26.11.2021 року) не надав суду, окрім як договору про надання правової допомоги, жодних доказів на підтвердження факту понесення стороною позивача витрат на правничу допомогу, зокрема тих, які були долучені ним до вищевказаної заяви про ухвалення додаткового рішення (акту прийому передачі послуг з надання правової допомоги від 30.10.2021 року, квитанції № 1-30/10/21 від 30.10.2021 року). Суд також зауважує, що ні позивач, ні представник позивача не зазначили у заяві про ухвалення додаткового рішення будь-яких посилань щодо неможливості надання суду/наявність перешкод в отриманні таких доказів, які безумовно перебували у їх володінні та розпорядженні до моменту ухвалення судового рішення (30.10.2021 року), у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. З-поміж іншого, стороною позивача також не було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів про долучення відповідних доказів після ухвалення рішення суду, як того вимагає ч. 8 ст. 141 та ч. 1 ст. 246 ЦПК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правову допомогу відсутні, а заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бортніка О.Ю. про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 258, 260, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бортніка Олексія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, Другий відділ державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу суду виготовлено 23.02.2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська