Справа №: 398/1832/22
провадження №: 2/398/1365/22
"05" жовтня 2022 р. місто Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого - Демченко І.М.
за участю секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Олександрії, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої на підставі ордеру діє адвокат Ковальов Андрій Ігорович до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Олександрійська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав,
представника позивача - ОСОБА_4 ,
третьої особи - ОСОБА_3 ,
Ухвалою суду від 29.08.2022 року провадження відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14.09.2022 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник позивачів адвокат Ковальов А.І. в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав зазначених в ньому.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав вказаних в позові.
Представник третьої особи Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надійшла зава про розгляд справи без участі їх представника.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив не подав.
Суд, заслухавши представника позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, встановив обставини та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами.
Згідно ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 4 липня 2017 року Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 20 (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28.05.1996 року Косівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 9).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 16.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 16 травня 2014 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, складено відповідний актовий запис за №130. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_9 " (а.с. 10).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 14.09.2017 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 11).
З матеріалів спадкової справи №15/2018 розпочатої 25.01.2018 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 вбачається, що 25 січня 2018 року до Олександрійської районної державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 09.12.2020 року до Олександрійської районної державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59-125).
ОСОБА_5 за життя склала заповіт, нотаріально посвідчений 03.03.2009 року, зареєстрований в реєстрі за №583, яким заповіла належну їй земельну ділянку № НОМЕР_5 площею 4,86 га, яка розташована на території Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , яка відповідно державного акту на право власності належала на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 70).
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2020 року у справі №398/3651/19 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовлено (а.с. 14-17, 94-97).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05.11.2020 року апеляційну скаргу адвоката Харути Вікторії Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , задоволено. Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2020 року скасовано. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом від 03.03.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Приходьком О. В., зареєстрованим за №583, у три місяці із дня набрання рішення законної сили (а.с. 18-21, 98-102).

Постановою Верховного Суду України від 14.12.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року скасовано, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2020 року залишено в силі (а.с. 22-28).

Листом Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області №23/02-31 від 17.01.2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було повідомлено, що 05.11.2020 року до нотаріальної контори надійшла постанова Кропивницького апеляційного суду від 05.11.2020 року по справі №398/3651/19, на підставі якої 11 грудня 2020 року ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №787, на 3/4 частини спірної земельної ділянки та проведено державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав (а.с. 29).

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року в справі № 463/1540/14-ц (провадження № 61-5735св19) зроблено висновок, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.

Здійснення права на спадкування врегульовано положеннями глави 87 ЦК України.

Відповідно до статті 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною першою статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця (стаття 1261 ЦК України).

Статтею 1301 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з вдачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Судом достовірно встановлено, що у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину було порушено права інших заінтересованих осіб, які в установленому законом порядку вже прийняли спадщину за законом на частину майна померлої ОСОБА_5 , є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним. Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 159/1221/19.

Суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 є особою, яка не мала права на спадкування та останній своїми протиправними діями порушив встановлені законом правила спадкування, а також майнові права позивача, які підлягають захисту, оскільки постановою Верховного Суду України від 14.12.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року скасовано, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 червня 2020 року залишено в силі.

Суд вважає, що за встановлених обставин, наявні підстави для визнання недійсним виданого відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки, було скасовано судове рішення, яким відповідачу було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 11 грудня 2020 року на ім`я ОСОБА_2 необхідно визнати недійсним.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно дост. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи ш,одо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Якщо документи підтверджують право власності спадкоємців на нерухоме майно, відомості про зміни повинні бути внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в установленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року (справа № 758/5329/15 провадження № 61-18376св18)

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» у разі скасування на підставі ріщення суду ріщення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Суд вважає, що позивачкою обрано належний спосіб захисту порушених прав щодо скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 та припинення права власності.

Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що фізична особа може розпоряджатися на власний розсуд лише майном, яке їй належить на законних підставах. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не мав права розпорядження земельною ділянкою.

З метою повного захисту порушених прав позивача, суд також прийшов до висновку про задоволення вимоги щодо скасування запису про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 4,8569 га, кадастровий номер :02:000:0295, розташованої на території Косівської сільської ради Олександрійського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у Державному реєстрі речових прав.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми, тому приходить до висновку про їх задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому з відповідача суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 1984 грн. 80коп. на користь позивача.

Керуючись ст. 12,13, 81,141,254,263,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої на підставі ордеру діє адвокат Ковальов Андрій Ігорович до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Олександрійська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування запису про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав - задовольнити.

Визнати недійсним видане ОСОБА_2 11 грудня 2020 рок, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №787, на 3/4 частини земельної ділянки площею 4,8569 га, кадастровий номер :02:000:0295, розташованої на території Косівської сільської ради Олександрійського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Скасувати запис про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 3/4 частини земельної ділянки площею 4,8569 га, кадастровий номер :02:000:0295, розташованої на території Косівської сільської ради Олександрійського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у Державному реєстрі речових прав.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_6 , останнє відоме місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_7 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_3 , сплачений судовий збір в розмірі 1984 (одної тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири)грн. 80коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14 жовтня 2022 року.

Головуючий: Демченко І.М.