Справа № 199/8181/21
(2/199/532/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

30.09.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Маляренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 25.09.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка із чоловіком та донькою проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ., однак у березні 2021 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися, відповідач залишив сім`ю та почав проживати окремо.

Станом на теперішній час малолітня донька проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач сплачував допомогу на утримання дитини у добровільному порядку в період із лютого 2021 року по вересень 2021 року у сумі більш аніж 25000,00 гривень щомісячно, що підтверджується довідкою про рух коштів по рахунку АТ КБ «ПриваБаню», та зобов`язувався і надалі сплачувати позивачці грошові кошти на утримання спільної доньки у тому ж розмірі.

Позивачка також зазначила, що відповідач є засновником ТОВ «Біопак» та є діючим директором іншого товариства, отже отримує достатній середньомісячний дохід від діючого бізнесу, а тому його фінансовий стан дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 22300,00 грн. щомісячно.

Утім, на даний час позивачка має сумніви щодо регулярної сплати аліментів на утримання дитини, внаслідок повної втрати взаєморозуміння з відповідачем, у зв`язку з чим звернулася до суду та просила стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22300,00 гривень з урахуванням індексації, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що 27.09.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Однак, після фактичного припинення шлюбно-сімейних стосунків відповідачем протягом усього 2021 року здійснюється оплата потреб малолітньої доньки, а саме оплата відпустки з метою оздоровлення дитини за кордоном, послуг приватного дитячого садка, логопеда та інше.

Крім цього, сторонами на початку лютого 2021 року була досягнута усна домовленість про мирне врегулювання майнових питань та подальшої участі відповідача із фінансового забезпечення, як позивачки, так і їх спільної дитини, відповідно до якої, зокрема, позивачка з малолітньою донькою залишились проживати у квартирі відповідача, у той час як відповідач вимушений орендувати квартиру для проживання.

Також відповідач зазначив, що з лютого 2021 року постійно здійснював та здійснює і надалі виплати на банківську карту позивачки для утримання спільної неповнолітньої дитини (на оплату харчування, одягу та інше), що у сумі становить більш аніж 178000,00 грн..

Щодо заявленої у позові суми стягнення аліментів, відповідач зазначив, що у вказану суму позивачем, окрім щомісячних витрат на утримання доньки, включені ще й додаткові витрати на дитину.

Стосовно свого майнового стану та можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, ОСОБА_2 вказав, що до 15.09.2021 року він був засновником ТОВ «Біопак», а до 16.09.2021 року директором цього ж товариства, однак, станом на день подачі позову, не має жодного відношення до вказаного товариства, тобто не володіє корпоративними правами ТОВ «Біопак» та не перебуває з ним у трудових відносинах. Із 16.09.2021 року відповідач не отримує заробітної плати та не має інших доходів, тому вимушений стати на облік у центрі зайнятості. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем та для забезпечення потреб дитини вже після втрати заробітку, відповідачу довелося використовувати кредитні кошти. Отже, доводи позивача стосовно майнового стану відповідача, не відповідають дійсності.

Посилаючись на вказані обставини, відповідач просив частково задовольнити позов та стягнути аліменти у визначеному ч.2 ст.182 СК України розмірі, а саме 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що відповідає 1050,00 гривень.

Позивачка надала до суду відповідь на відзив, у якому наполягала на позовних вимогах.

У судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Зосименко С.Г. надала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 із 25.09.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25.09.2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №810 (а.с.16).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №276 (а.с.17).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано. Рішення суду набрало законної сили 28.10.2021 року (а.с.57).

Малолітня донька ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №7419 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.08.2021 року (а.с.19).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.ч.1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч.2 ст.182 СК України.

Позивач має право на вибір способу стягнення аліментів, оскільки дитина мешкає разом з нею і ОСОБА_1 наполягає на стягненні аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положеннь Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У силу ст.141 СК України кожен із батьків зобов`язаний забезпечити щонайменше половину від цього прожиткового мінімуму.

Позивач, визначаючи розмір щомісячного платежу в розмірі 22300,00 грн., до позовної заяви не надала жодних доказів на підтвердження матеріального становища відповідача, який би підтверджував можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі щомісячно, а також не надала доказів на підтвердження того, що дитина потребує на місяць такого розміру аліментів з урахуванням обов`язку обох батьків приймати участь у забезпеченні дитини.

Крім зазначеного, судом не встановлено й інших обставин при визначенні розміру аліментів, передбачених ст.182 СК України, що давало б можливість стягнення аліментів у більшому розмірі.

Із урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров`я, відсутності перешкод у відповідача надавати допомогу на утримання дитини, оскільки він є працездатною особою, не є інвалідом будь-якої групи, доказів перебування на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб до суду не надав, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2744,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на дитину відповідного віку.

Також з відповідача підлягає стягненню 992 гривні 40 копійок судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, - задовольнити.

Стягувати щомісяця із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2744,00 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20.10.2021 року.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , 992 гривні 40 копійок судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя