Справа № 472/557/22
Провадження №2/472/238/22
У х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
18 жовтня 2022 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та поділ спільного майна подружжя,
12 жовтня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та поділ спільного майна подружжя.
Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, так як подана з порушенням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Однією з позовних вимог позивача є встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
Однак, позивач не зазначає в позовній заяві та не надає, будь-яких інших доказів, що підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, окрім показань свідків, акту депутата селищної ради про проживання особи без реєстрації, та фіскальних чеків про придбання побутових товарів. Також, матеріали позовної заяви не містять доказів відсутності зареєстрованих будь-яких інших шлюбів у позивача та у відповідача за період з лютого 2011 року по липень 2022 року.
Крім того, суд вважає, що позивачем не сплачено в повній мірі судовий збір за позовною вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
В позовній заяві позивач посилається на те, що дана вимога є заявою про встановлення факту, а тому розмір судового збору становить 496, 20 грн.
Однак, з даним твердженням суд не погоджується, оскільки хоча дана вимога і є встановленням факту, однак вона підлягає розгляду в порядку позовного провадження, так як є спір про право, а тому розмір судового збору за цією позовною вимогою становить 992, 40 грн., тобто як за позовну заяву немайнового характеру, а не як за заяву в порядку окремого провадження.
Таким чином, позивачу за цією вимогою необхідно доплатити судовий збір в розмірі 496, 20 грн.
Згідно з вимогами ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
В позовній заяві позивач в другій позовній вимозі просить поділити між нею та відповідачем майно, яке було придбане ними за спільні кошти в період перебування в цивільному шлюбу. При цьому, вартість вказаного майна позивач зазначає станом на момент його придбання. Тоді як, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Доказів того, що позивач з відповідачем погодили вартість спільного майна в межах сум, які вказані позивачем, матеріали позовної заяви не містять. До того ж, позовна заява не містить даних навіть про вартість такого майна на момент його придбання, а саме: мотоцикл, автомобіль "Москвич", морозильна камера.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч.4 ст. 65 СК).
Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання всього майна, що є предметом даного спору під час перебування у цивільному шлюбі, чим підтверджується існування даного майна на момент звернення до суду з позовом, за ким зареєстровано право власності на автомобіль та мотоцикл, які просить поділити позивач, їх точна марка та реєстраційний номер.
Крім того, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.
Однак, позивачем не зазначено інших доказів (крім показань свідків), що майно, яке вона просить поділити, придбане на спільні кошти з відповідачем за період їх спільного проживання однією сім`єю.
Докази (чеки та накладні) придбання деякого майна, яке просить поділити позивач містять в собі (в графі покупець) лише прізвище позивача. Крім того, матеріали позовної заяви взагалі не містять жодного доказу того, що спірне майно перебуває у відповідача.
Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору під час перебування у цивільному шлюбі, чим підтверджується існування даного майна на момент подачі позову до суду, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя (коштами або працею) в набутті спірного майна.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Тобто, зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.
При цьому, вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості.
Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду справи, яке вона просить поділити, та надати доказ про сплату судового збору за вимогою про поділ майна, виходячи з визначеної дійсної ціни позову на час розгляду справи, а не на момент придбання такого майна.
Зазначені недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою.
У відповідності зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та поділ спільного майна подружжя, - залишити без руху і надати строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем або його представником ухвали суду.
Роз`яснити позивачу та його представнику, що у випадку невиконання даної ухвали суду у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатися неподаною та її буде повернуто позивачу.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко