ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м.Суми

Справа №576/635/22

Номер провадження 22-ц/816/931/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року в складі судді Колодяжного А.О., ухваленого в м. Глухів Сумської області,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 пошкодила належний позивачці паркан.

Посилаючись на ту обставину, що пошкодження майна сталось з вини відповідачки, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 вартість пошкодженого майна у розмірі 2968 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2968 грн майнової шкоди та 992, 40 грн судового збору, 2000 грн витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував, що у справі відсутні докази належності пошкодженого майна саме позивачці та правомірного використання нею земельної ділянки, де знаходився паркан. Крім того, суд надав неправильну оцінку постанові про закриття кримінального провадження від 21 лютого 2022 року та постанові Сумського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, якою встановлено відсутність події пошкодження паркану відповідачкою. Відповідачка вважає недопустимим доказом висновок експерта, як такий, що виготовлений в межах кримінального провадження, що не узгоджується з вимогами ч.1 ст. 106 ЦПК України. Досліджений в судовому засіданні відеозапис також безпідставно врахований судом, оскільки не відповідає вимогам процесуального закону щодо належності та допустимості доказу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, подану відповідачкою апеляційну скаргу безпідставною, а тому просив залишити її без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 , проживає у будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

03 грудня 2021 року вона встановила паркан з металевого профнастилу на межі з сусідньою земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає відповідачка ОСОБА_1 (а.с. 28).

Цього ж дня ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пошкодили паркан, відриваючи від нього металеві листи профнастилу (а.с.17-18, 24).

За наслідками цих подій до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 194 КК України. Слідчим відділенням відділу поліції № 1 (м. Глухів) проводилось досудове розслідування кримінального провадження за фактом пошкодження металевого паркану, належного позивачу ОСОБА_2 (а.с.14-16).

В межах кримінального провадження була призначена судова товарознавча експертиза. За висновком експерта №СЕ-19/119-22/252-ТВ від 13 січня 2021 року вартість пошкодженого майна станом на 03 грудня 2021 року могла складати 2968 грн (а.с. 7-13).

Постановою слідчого від 21 лютого 2022 року кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 194 КК України закрито за відсутністю в діях ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 складу злочину, а саме у зв`язку з недостатністю розміру збитків, які визначає ця норма для кримінального переслідування (а.с. 14-16).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Таким чином, спільною є шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб.

Відповідальність осіб, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, визначається з врахуванням загальних положень передбачених статтею 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із встановлених у справі обставин того, що відповідачка спільно з іншими особами умисними протиправними діями пошкодила належний позивачці паркан, в наслідок чого завдала майнової шкоди у розмірі 2968 грн, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріалами справи підтверджується факт заподіяння протиправними діями відповідачки майнової шкоди ОСОБА_2 , тому порушене право позивачки підлягає захисту шляхом стягнення відповідного відшкодування.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильної оцінки місцевим судом постанови про закриття кримінального провадження від 21 лютого 2022 року та постанови Сумського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, з яких, на думку відповідачки вбачається відсутність події пошкодження паркану відповідачкою, з наступних підстав.

Як убачається зі змісту постанови слідчого від 21 лютого 2022 року кримінальне провадження за ознаками правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 194 КК України закрито за відсутністю складу злочину, через недостатність такої складової як розмір збитків, оскільки стаття передбачає кримінальну відповідальність у разі якщо матеріальні збитки в наслідок знищення або пошкодження майна становлять суму, яка у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Розмір завданої позивачу шкоди становить 2968 грн, що не відповідає великому розміру у розумінні КК України. Тобто зміст цієї постанови не спростовує встановлених обставин умисного пошкодження майна відповідачкою спільно з іншими особами (а.с. 14-16).

Постановою Сумського апеляційного суду від 28 червня 2022 року скасована постанова Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26 травня 2022 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП Дрібне хуліганство, про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_1 свідчить мотив вчинення протиправних дій, непритаманний складу дрібного хуліганства.

Апеляційний суд звернув увагу на ту обставину, що мотивом протиправних дій ОСОБА_1 були саме неприязні відносини з потерпілою. Тобто самого факту протиправних дій з боку відповідачки указане судове рішення не спростовує.

Із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги про недопустимість, як доказів, висновку експерта та відеозапису є ідентичними запереченням відповідачки, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, апеляційний суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу у розмірі 1500 грн (а.с. 83, 84, 85), понесені у суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню з відповідачки.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко