ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4351/22 Справа № 185/5058/21 Головуючий у першій інстанції: Головін В. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

11 червня 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ним та третьою особою 01.11.2007 року укладено кредитний договір №DNQ0GA00000198, відповідно до якого ОСОБА_2 надано кредит в сумі 15050,00 дол. США на термін до 01.11.2027 року. В забезпечення виконання зобов`язань кредитного договору №DNQ0GA00000198 з відповідачем було укладено договір поруки, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник. Позичальник ОСОБА_2 не виконав належним чином умови укладеного договору, в результаті чого, станом на 10.03.2021 року, виникла заборгованість у розмірі 52039,30 дол. США, а саме: 16355,80 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 8788,05 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2498,30 дол. США заборгованість по комісії, 24397,15 дол. США пеня. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 52039,30 дол. США, що за курсом 27,74 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.03.2021 року складає 1443570,18 гривень.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року у розмірі 52039,30 дол. США, що за курсом 27,74 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.03.2021 року складає 1443570,18 гривень, станом на 10.03.2021 року. Стягнуто з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" витрати на судовий збір в сумі 1653,55 гривень та 20000,00 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 надійшли заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що01 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , як позичальником, був укладений кредитний договір №DNQ0GA00000198, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15050,00 доларів США на споживчі цілі та 3255,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця, з кінцевим терміном повернення до 12 вересня 2018 року (а.с. 12-14).

Позичальник взяв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти у строк не пізніше 01 листопада 2027 року шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 187,43 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище договором №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 (поручитель) був укладений договір поруки №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 2 договору); у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 4 договору); згідно пункту 11 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором; згідно пункту 12 договору порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с. 93).

Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні грошеві кошти, у розмірі встановленому кредитним договором, що підтверджується заявою на видачу готівки та ордером-розпорядженням про надання кредиту (а.с. 117-118).

В порушення умов кредитного договору №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року у цивільній справі №185/11921/14-ц задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк"заборгованість за кредитним договором №DNQ0GA00000198 від 01 листопада 2007 року, яка утворилась станом на 27 серпня 2014 року, в розмірі 1911,30 доларів США, що еквівалентно 265469,86 грн., яка складається з наступного: 16317,82 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 648,62 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків; 150,50 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1068,11 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 18 доларів США - фіксована частина штрафу; 909,25 доларів СЛІА - процентна складова штрафу (а.с. 117-118).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року №185/11921/14-ц не оскаржувалось та набрало законної сили.

Також встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року у цивільній справі №757/16266/20-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року скасовано, прийнято нову постанову наступного змісту. Задоволено позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання поруки такою, що припинена. Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року з 25.12.2019 року. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 112-115).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року №757/16266/20-ц не оскаржувалась та набрала законної сили.

У вказаному вище судовому рішенні від 02 лютого 2022 року №757/16266/20-ц також було встановлено, що, використовуючи своє право згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, шляхом пред`явлення 25.12.2014 року позову про стягнення усього розміру заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк повернення кредиту з 01.11.2027 року на 25.12.2014 року (а.с. 95).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Отже, нарахування позивачем заборгованості по відсоткам за користування кредитом після 25.12.2014 року є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до 1 першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі №6-1451цс15.

Отже, зі спливом строку, визначеного договором поруки, або зі спливом строку, визначеного законом, порука та відповідне право вимоги кредитора припиняються.

Судом встановлено, що банк змінив строк повернення кредиту за договором від 01.11.2007 року №DNQ0GA00000198 з 01.11.2027 року на 25.12.2014 року (а.с. 95).

Крім того, поруку ОСОБА_1 за договором поруки №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, - визнано припиненою з 25.12.2019 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що з даним позовом про стягнення заборгованості станом на 10.03.2021 року до суду позивач звернувся 11 червня 2021 року, що підтверджується копією поштової накладної (а.с. 34); враховуючи встановлене судовим рішенням №757/16266/20-ц від 02 лютого 2022 року припинення поруки ОСОБА_1 за договором поруки №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №DNQ0GA00000198 від 01.11.2007 року, з 25.12.2019 року, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором з відповідача.

Колегія наголошує, що позивачем не надано доказів пред`явлення до поручителя ОСОБА_1 вимоги про стягнення заборгованості протягом п`яти років з дати зміненого строку виконання основного зобов`язання; клопотань про витребування відповідних доказів судом - позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання.

Долучена до позовної заява копія повідомлення відповідачу від 27.04.2021 року, яке направлене йому 22.05.2021 року згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень та копії квитанції (а.с. 10, 11), пред`явлена після припинення поруки відповідача (з 25.12.2019 року).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встанови, залишивши поза увагою, що порука відповідача припинена, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі; апелянта ухвалою суду від 27 квітня 2022 року звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з АТ КБ "ПриватБанк" в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, в сумі 32480,33 грн. (21653,55 грн. х 150%).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" () в дохід держави судовий збір в сумі 32480 (тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят) грн. 33 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова