УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

07 жовтня 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_2 / (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 2) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частку,

В С Т А Н О В И В:

03.10.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 26.09.2022, в якій позивачка просить:

- встановити факт спільного проживання позивачки, ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з 10 серпня 2008 року по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- визнати будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва садового будинку за АДРЕСА_4 , який розташований на території садового товариства Обслуговуючого кооперативу СТ «Дружба» та легковий автомобіль марки Nissan Qashgai, 2007 року випуску, дата реєстрації - 16 червня 2016 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова - НОМЕР_5 - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

- визнати за позивачкою, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частину вартості будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва садового будинку за АДРЕСА_4 , який розташований на території садового товариства Обслуговуючого кооперативу СТ «Дружба» та 1/2 частину вартості легкового автомобіля марки Nissan Qashgai, 2007 року випуску, дата реєстрації - 16 червня 2016 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова - НОМЕР_5 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично матеріали позову передано судді по реєстр 06.10.2022.

При вивченні матеріалів справи на предмет можливості прийняття відповідної справи до провадження встановлено, що позивачкою ставиться питання, зокрема, про визнання спільною сумісною власністю будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва садового будинку за АДРЕСА_4 .

При цьому, в позові вказується, що за час спільного проживання позивачки з померлим ними було побудовано незареєстрований садовий будинок, який розташований на території належної померлому земельної ділянки по АДРЕСА_4 в судовому товаристві обслуговуючого кооперативу СТ «Дружба».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За змістом ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з ч. 6 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Суд враховує ч. 4 ст. 263 ЦПК України якою передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Отже, вбачається, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Особливістю правового режиму нерухомого майна є те, що у процесі створення воно може набувати статусу як незавершеного будівництвом нерухомого майна, так і завершеного нерухомого майна.

Отже, основним критерієм віднесення речей до нерухомих є фізична прив`язка об`єктів, розташованих на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення. Вказані ознаки є основними і їх розглядати необхідно у сукупності.

Виходячи з аналізу чинного законодавства, вбачається, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

На підставі викладеного суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання права спільної сумісної власності на будівельні матеріали з яких наразі побудовано незареєстрований садовий будинок мають розглядатись за місцем знаходження останнього.

Як зазначалось, як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить, зокрема, визнати спільною сумісною власністю будівельні матеріали, що були використані в процесі будівництва (створення майна): садового будинку за АДРЕСА_4 , який розташований на території садового товариства обслуговуючого кооперативу СТ «Дружба».

Отже, даний позов підсудний Подільському районному суду міста Києва в силу положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому суди мають гарантувати сторонам розгляд справ належним складом суду за встановленою підсудністю, не допускаючи порушення їх конституційних прав в доступі до правосуддя.

У постанові від 29.05.2018 Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/238/15-ц вказала, що розгляд справи судами з порушенням правил виключної підсудності є порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

При цьому ч. 3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 4, 27, 30, 31, 259-261, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частку, - передати за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва (адреса: 04071, м. Київ, вул. вул. Хорива, 21).

Передачу справи на розгляд вказаного суду за встановленою підсудністю здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. Л. Зуєвич