Справа № 465/5026/21 Головуючий у 1 інстанції: Гладишева Х.В.
Провадження № 22-ц/811/3913/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар : Іванова О.О.

розглянувши у м.Львові у відсутності учасників цивільну справу № 465/5026/21 за апеляційною скаргою ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 12 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальності «Преміум лігал колекшн», Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна та ОСОБА_3 , про визнання договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги недійсним,-

в с т а н о в и в:

10 серпня 2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, подана в межах цивільної справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальності «Преміум лігал колекшн», Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна та ОСОБА_3 , про визнання договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги недійсним.

У заяві про забезпечення позову заявники просять накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка на праві власності належить ОСОБА_1 , а також заборонити ТОВ «Преміум лігал колекшн» іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження арештованим майном, у тому числі: здійснювати перереєстрацію прав власності, відчуження у будь-який спосіб, передачу в іпотеку, заставу, продаж, обмін, дарування, передачу в оперативне управління чи до статутних фондів.

На обґрунтування поданої заяви зазначають, що між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» укладено три кредитних договори - №643/05-Ф від 03.08.2005 року строком до 03.08.2015 року, №35/МБ-ЦВ від 19.04.2007 року строком до 19.04.2012 року та №244/МБ-ЦВ від 04.12.2007 року строком до 05.12.2012 року. В забезпечення виконання умов даних кредитних договорів, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 05.08.2005 року, іпотечний договір від 20.04.2007 року та іпотечний договір від 04.12.2007 року. Предметом трьох іпотечних договорів є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 . Іпотекодержателем відповідно трьох вищезазначених іпотечних договорів є ВАТ КБ «Надра». 30.04.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Преміум лігал колекшн» укладено договір №GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за кредитним договором №244/МБ-ЦВ від 04.12.2007 року. 17.07.2020 року ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір №GL48N718070_1_2 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за кредитним договором №643/05-Ф від 03.08.2005 року та №35/МБ-ЦВ від 19.04.2007 року. Договір про відступлення права вимоги оскаржується в судовому порядку, відтак у них наявні побоювання, що ТОВ «Преміум лігал колекшн» може розпорядитися даною квартирою, яка знаходиться в приватній власності ОСОБА_1 , що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Заборонено ТОВ «Преміум лігал колекшн» іншим фізичним та юридичним особам, вчиняти будь-які дії щодо розпорядження арештованим майном, в тому числі здійснювати перереєстрацію прав власності, відчуження у будь-який спосіб, передачу в іпотеку, заставу, продаж, обмін, дарування, передачу в оперативне управління чи до статутних фондів тощо.

Ухвалу оскаржив директор ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» Бадах С.М. В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову, власником майна є ОСОБА_2 , що виключає можливість задоволення заяви про накладення арешту на майно. Вжитий судом захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на предмет іпотеки не має жодного відношення до предмета даного позову та жодним чином не сприятиме вирішенню справи. Накладення арешту на предмет іпотеки та заборона розпорядження суттєвим чином обмежує права ТОВ «Преміум лігал колекшн» як іпотекодержателя. Просить ухвалу скасувати у задоволенні зави відмовити.

На виконання вимог ст.360 ЦПК відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи SMS- повідомленнями та електронною поштою, причини неявки суду не повідомили.

Від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з смертю іншого позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року у задоволенні заяви про зупинення провадження відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 04.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №244/МБ-ЦВ.

В забезпечення виконання умов Кредитного договору, 04.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н.О. та зареєстровано у реєстрі за № 3325.

30.04.2020 року між ТзОВ «Преміум лігал колекшн» та ВАТ КБ «Надра» було укладено Договір № GL3N 7215 ПВ про відступлення права вимоги за Кредитним договором №244/МБ-ЦВ від 04.12.2007 року укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Кравець О.О. за реєстровим номером №2891.

Відповідно до умов договору відступлення, ВАТ КБ «Надра» відступило ТзОВ «Преміум лігал колекшн» право вимоги за Кредитним договором № 244/МБ-ЦВ від 04.12.2007 року.

Відтак, ТзОВ «Преміум лігал колекшн» набув права вимоги за кредитним договором № 244/МБ-ЦВ та Договором іпотеки.

21 липня 2021 року позивачі звернулись з позовом до ТзОВ «Преміум лігал колекшн» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги.

10 серпня 2021 року позивачі подали заяву про забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що що у випадку задоволення позову і за умови відчуження спірної квартири до набрання законної сили рішенням суду, виконання цього рішення може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

За нотаріально посвідченим договором про відступлення прав вимоги, який оскаржується в судовому порядку та є предметом позову у даній справі ТзОВ «Преміум лігал колекшн» набуло всіх прав первісного кредитора- ВАТ КБ «Надра», у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки, де боржником є ОСОБА_2 , а іпотекодавцем ОСОБА_1 , а відтак має право на погашення заборгованості за рахунок іпотечного майна.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктах 1, 2, 4, яких передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову не можуть стосуватись інших можливих подальших наслідків, які можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог, зокрема, і потенційної можливості виникнення інших спорів за участю сторін даного спору, тощо.

Встановивши, що між сторонами виник спір про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що виконання потенційно можливого рішення суду про задоволення позову буде утрудненими в разі задоволення вимог боржника за рахунок предмету іпотеки .

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер , а саме до ухвалення рішення у справі, а тому колегія суддів вважає, що на час розгляду даної справи у суді такі не порушують прав відповідача та є необхідними.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідач внесений як Іпотекодержатель, однак в разі задоволення позову та визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, останній втратить право на погашення заборгованості за рахунок іпотечного майна та такі відомості будуть підлягати зміні, а тому забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на іпотечне майно та заборону вчинення будь-яких дій щодо перереєстрації іпотечного майна є співмірним до предмету позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову обраним позивачами способом, доведення ними, що існує реальна загроза ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки в апеляційній скарзі відповідач сам стверджує, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18 грудня 2020 року, яка залишена без змін апеляційним судом 08.09.2021 року, стягувач ПАТ КБ «Надра» замінений на ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» та відкрито три виконавчі провадження з примусового виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 10.06.2010 року у справі №2-2830/10.

Тобто відповідач на підставі договору про відступлення прав вимоги, який є предметом позову у даній справі намагається виконати рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором та можливо в тому числі за рахунок предмета іпотеки.

Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі «Серявін та інші проти України» заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 12 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 06 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк