РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/4055/21

Провадження 2/621/66/22

29 вересня 2022 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді В.Філіп`євої,

за участю секретаря судового засідання - А. Лацько,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» - представник не з`явився

відповідач ОСОБА_1 (не з`явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Харківенергозбут» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» - звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 7907,02 гривні, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач, відповідно до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 року та Закону України «Про ринок електричної енергії» є постачальником електроенергії на території Харківської області та отримав ліцензію на здійснення відповідної діяльності, копія якої надана до матеріалів справи. Типовий договір про постачання електричної енергії споживачам є публічним договором приєднання, розміщений на офіційному сайті позивача, та містить умови постачання електричної енергії побутовим споживачам, порядок і строки оплати та інші суттєві умови. Відповідач ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , фактично споживав електроенергію, а отже зобов`язаний сплатити за надані послуги. За період з 01.03.2021 по 30.11.2021 року за вказаною адресою згідно показань приладів обліку проведено нарахування в сумі 7907,02 гривні. Вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатив, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за спожиту електричну енергію. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2021 року позивачеві було відмовлено у видачі судового наказу з боржника (відповідача ОСОБА_2 ), оскільки останній не зареєстрований за вказаною адресою. Враховуючи, що відповідач повинен сплатити за спожиту електроенергію, позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги. (а.с.1-3)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті спору. (а.с.18)

24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, в зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому був неодноразово продовжений та діє до теперішнього часу. Розгляд справ, окрім невідкладних, було відкладено до зміни обставин, якими було зумовлено відкладення з метою забезпечення безпеки працівників суду та учасників справи, в зв`язку з чим розгляд справи відкладався з наступним повідомленням учасників про дату, час і місце судового розгляду.

Ухвалами Зміївського районного суду Харківської області від 06.06.2022 та від 06.07.2022 року позивачеві було запропоновано надати належні та допустимі докази, що підтверджують право володіння або користування відповідачем житловим приміщенням, за яким стягується заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30, 39).

08 липня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він не є споживачем послуг з електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . З 16 жовтня 2012 року відповідач зареєстрований і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Власниками квартири, за якою просить провести стягнення позивач є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Жодного договору між ним та позивачем на постачання послуг у вказаній квартирі ніколи не укладалося. Крім іншого, повідомив, що ніколи не володів, не проживав і не був зареєстрований за вказаною адресою, а тому не є споживачем наданих послуг. Оскільки він не є належним відповідачем по справі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.41-44)

19 липня 2022 року на електронну адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому він просить не враховувати заперечення ОСОБА_1 проти позову та задовольнити позов в повному обсязі, а також клопотання в порядку статті 51 ЦПК України про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . (а.с.51-64)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.09.2022 року клопотання позивача про залучення співвідповідачів у справі залишено без розгляду на підставі ч. 3 статті 51 ЦПК України, оскільки вже на час подання позову позивачеві з ухвали суду про відмову у видачі судового наказу було відомо про те, що відповідач не зареєстрований і не проживає за вказаною адресою, про що він зазначає в позовній заяві.

В судове засідання, призначене 29.09.2022 року, учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, та подали до суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності на підставі доданих до справи доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши доводи позовної заяви та відзиву відповідача на позов, а також додані до них матеріали, суд встановив наступне:

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2021 року позивачеві було відмовлено у видачі судового наказу з боржника (відповідача ОСОБА_2 ), оскільки останній не зареєстрований за вказаною адресою. (а.с.6)

Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеному ПРАТ «Харківенергозбут» стосовно боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 року заборгованість не обліковується;

-за період з 01.09.2021 по 30.09.2021 нараховано заборгованість в сумі 7695,27 грн;

-за період з 01.10.2021 по 31.10.2021 нараховано заборгованість в сумі 6930,56 грн, відомостей про здійснені боржником платежі розрахунок не містить;

-за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 - нараховано заборгованість в сумі 6707,68 грн, відомостей про здійснені боржником платежі розрахунок не містить;

-станом на 01.12.2021 року заборгованість боржника (відповідача за позовом) склала 7907,02 грн (а.с.7)

До матеріалів справи надано типовий Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційна пропозиція № 17 (розповсюджується на індивідуальних побутових споживачів) (а.с.8-13).

Відомостей про ознайомлення відповідача з його умовами чи укладення вказаного договору відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

Відповідно до інформації відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17)

Вказана інформація підтверджується копією паспорту відповідача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , де за відомостями про місце проживання зазначено, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 16.10.2012 року (а.с.15)

Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області 29.12.2012 року, власниками квартири АДРЕСА_3 (на даний час с.Височинівка Чугуївського району) Харківської області є по Ѕ частці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно розпорядження органу приватизації № 50 від 29.11.2012 року (а.с.16)

З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В силу ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом положень ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ч.2 статті 11 ЦК України, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Правовідносини в сфері споживання електричної енергії, окрім загальних норм цивільного законодавства, регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року (зі змінами), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», тощо.

Відповідно до п.62 частини першої статті 1 Закону «Про ринок електричної енергії», побутовий споживач це фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність.

Відповідно до п.1 ч.3 статті 59 цього ж Закону, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно ч.1, п.4 ч.2 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку;

Згідно пункту 2.1.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу.

Згідно ч.1 статті 2 Закону «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

За змістом п.6 та п.13 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний споживач. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

З вище наведених норм законодавства вбачається, що особою (особами), яка зобов`язана сплачувати постачальнику вартість спожитої електроенергії, в разі відсутності укладеного, особисто підписаного договору про надання послуги, є власник (співвласник) нерухомого майна, або інша особа, яка користується цією нерухомістю та отримує послугу для власних потреб.

Матеріали справи не містять жодного доказу як укладення відповідного договору між позивачем та відповідачем про надання послуги за адресою: АДРЕСА_1 , так і доказу користування відповідачем квартирою та фактичного споживання відповідачем електричної енергії за вказаною адресою.

Натомість, в матеріалах справи міститься інформація про належність на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_1 , іншим особам.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність обов`язку у відповідача ОСОБА_1 по сплаті заборгованості за спожиту електричну енергію за вказаною адресою.

Як зазначив у своїй постанові від 07.10.2020 року Верховний Суд по справі №705/3876/18, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Встановлення судом відсутності у відповідача обов`язку відповідати за даним позовом є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові.

Крім того, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір та інші судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, - відмовити в повному обсязі.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», код ЄДРПОУ 42206328, юридична адреса: 61037, місто Харків, вул..Плеханівська, буд.126

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 овне рішення складено та підписано 06.10.2022 року.

Суддя В. Філіп`єва