ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2137/21 Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С
Провадження № 22-ц/817/697/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року повний текст якого складено 27 травня 2022 року, ухвалене суддею Білосевич Г.С. у цивільній справі №601/2137/21 за позовом акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 28 241 грн. 04 коп. та судових витрат по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 28.10.2013 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулась до банку та підписала анкету-заяву, в якій підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідачки підтверджується той факт що вона повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк» які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі про договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачці надано в користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 32 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно п. 2.1.1.2.3, здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує належним чином своїх зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 15.07.2021 року становить 28 241 грн. 04 коп.( 22 797 грн. 12 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 443 грн. 92 коп. заборгованість за простроченим відсотками) яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та сплачений ним судовий збір в розмірі 2270 грн.

Рішенням Кременецького районного суду від 23 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість у розмірі 22 797 гривень 12 копійок за кредитним договором № б/н від 28.10.2013 року та судові витрати по справі у розмірі 2270 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги тієї обставини, що 27 листопада 2021 року близько 11.00 год. в неї під час поїздки громадським транспортом невідома особа викрала гаманець, в якому була кредитна картка АТКБ Приватбанк та кошти і шахрайським шляхом зняла з банківської карти кошти в сумі 22800 грн. Помітивши відсутність гаманця вона одразу звернулась за телефоном 3700, однак за півтора години змогла зв`язатись з живим оператором і попросила заблокувати карточку, проте зловмисник встиг скористатися її кредитною картою і зняти кошти. За цим фактом Кременецьким відділом поліції порушено кримінальне провадження. Посилаючись на те, що вона при першій можливості повідомила про вчинений злочин і викрадення платіжної карти як банк, так і правоохоронний орган, не доведення позивачем вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, враховуючи наявність кримінального провадження вважає, що банк повинен відновити заборгованість за тілом кредиту, яка мала місце станом на 25 листопада 2020 року 1997,12 грн, що підтверджується випискою по рахунку.

Вважає, що при недоведенності її вини у втраті карти та незаконному використанні ПІН-коду, який дає змогу ініціювати платіжні операції, суд повинен був виходити з відсутності вини користувача в отриманні коштів. Суд в порушення вимог статті 263 ЦПК України не застосував висновки Верховного Суду викладені у постановах від 13 травня 2015 року у справі №6-71 цс15; від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц,; від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, від 27 січня 2021 року у справі №210/1242/18; 21 квітня 2021 року у справі №751/86050/18; від 15 липня 2021 року у справі №597/1294/18.

АТ КБ ПриватБанк подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказало, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій , якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зняття коштів відбулося через банкомат до звернення відповідачки з проханням заблокувати картку. Невідома особа для зняття коштів в банкоматі вірно ввела ПІН-код, який відомий лише користувачу картки. В матеріалах справи відсутні пояснення відповідачки з приводу того, як невідома особа використала ПІН-код картки, який відомий лише їй. Вважає, що відповідальність за оспорювану операцію повинна нести сама відповідачка, оскільки бездіяльність відповідачки користувача картки призвела до втрати картки та незаконного використання ПІН-коду картки, відомого лише користувачу картки, що дало змогу ініціювати платіжну операцію зняття коштів в банкоматі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Парфенчук Ю.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника банку - адвоката Гнатишака О.В., який вважає рішення суду законним та обґрунтованим з врахуванням доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2013 між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

У заяві від 28.10.2013 року зазначено, що відповідачка згідна з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До позову банк додав Умови та Правила надання банківських послуг.

Згідно з умовами договору відповідач отримала платіжну картку на яку було встановлено кредитний ліміт та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Розмір кредитного ліміту було збільшено до 32 000 грн..

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2021 року становить 28 241 грн. 04 коп., з яких: 22 797 грн. 12 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту та 5443 грн. 92 коп. заборгованість за простороченим відсотками.

У Тарифах Банку та Умовах та правилах надання банківських послуг, відсутня відмітка про ознайомлення ОСОБА_1 із їх умовами.

Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 01.12.2020; копії витягу з Єдиного реєтру досудових розслідувань від 01.12.2020; повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне провадження від 01.12.2020 та повідомлення Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 04.02.2021 за 1426/109/01-2020, у провадженні СД Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєтру досудових розслідуваннь за № 0000113 від 01.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за повідомленням про те, що 27.11.2020 року близько 11.00 год. невідома особа, перебуваючи в маршрутному автобусі №13, таємно, шляхом вільного доступу, із сумки здійснила крадіжку гаманця належного ОСОБА_1 , у якому були наявні грошові кошти в сумі 242 долари США, 112 гривень та банківські карти «Приватбанк» та «Ощадбанк». Згідно відповіді Кременецького районного відділу поліції ідентифікувати особу правопорушника, який здійснив крадіжку грошових коштів та банківських карток, належних ОСОБА_1 не представилось можливим.

04.12.2020 ОСОБА_1 на адресу АТ КБ «ПриватБанк» надіслано заяву про зупинення нарахування відсотків на кредитні кошти по кредитній карті № НОМЕР_1 рахунок № НОМЕР_2 . У зв`язку з неправомірним зняттям коштів з її кредитної карти № НОМЕР_1 вона просила повернути їй грошову суму в розмірі 22 800 гривень.

Згідно повідомлення АТ КБ «Приват Банк» від 08.12.2020, банком відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні поданої нею заяви.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що що користувач платіжної картки несе відповідальність за операції зі зняття готівки яке відбулось з використанням платіжної картки та ПІНу-коду.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон).

Відповідно до пункту 1.14 статті 1 Закону електронний платіжний засіб платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Згідно з пунктом 14.16 статті 16 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Постановою Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705 затверджено Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням. Вказане Положення містить загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками (у розділі 6) та встановлює аналогічні обов`язки банку та користувача електронного платіжного засобу.

Так відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом спору є стягнення з відповідача коштів в сумі 20000,00 грн. та 800,00 грн. комісії, які згідно операції були списані з карткового рахунку відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що зняття коштів в сумі 20000,00 грн. відбулось 27 листопада 2021 року в банкоматі міста Кременець по вул. С Петлюри,12 шляхом фізичного пред`явлення платіжної картки з введенням правильного ПІН-коду, тобто відбулась електронна ідентифікація самого електронного платіжного засобу і його користувача .

Встановивши, що зняття коштів відбулося шляхом електронної ідентифікації платіжного засобу і його користувача до заблокування карти суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову щодо стягнення тіла кредиту.

Звернення відповідачки до банку із заявою про повернення знятих коштів в сумі 22800,00 грн. та до правоохоронних органів з приводу викрадення в неї гаманця, в якому була платіжна картка АТКБ Приватбанк і порушення кримінальної справи за її заявою не звільняють відповідачки від повернення коштів, які були зняті з пред`явленням електронного платіжного засобу та електронної ідентифікації.

Доводи апелянта про незастосування висновків Верховного Суду у аналогічних справах не можуть бути прийняті судом з огляду на таке.

У справі №6-71 цс15 за позовом фізичної особи до банку про стягнення коштів було встановлено, що зняття коштів відбулося у м.Бангкок Королівства Таїланд в той час коли позивач перебував в Україні, про що йому стало відомо з SMS-повідомлення.

У справі №127/23496/15-ц за позовом банку до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором було встановлено, що відбулась авторизація та зняття коштів через фінансовий номер телефону з використанням паролів, які надходили в SMS-повідомленнях. Згідно довідки ПрАТ Київстар сім-карта з абонентським номером відповідача була в той день за півтора години до зняття коштів замінена в місті Запоріжжя в той час, коли відповідач проживав в місті Вінниця і перебував на робочому місці згідно табеля робочого часу.

У справі №691/699/16-ц за позовом банку до відповідача про стягнення заборгованості також було встановлено, що зняття коштів відбулось з використанням фінансового номера відповідача в той самий день коли мала заміна сім-карти у зв`язку з її втратою та видача нової карти з тим же номером в іншому місті.

У справі №210/1242/18 за позовом банку про стягнення заборгованості за кредитним договором судом було встановлено, що зняття коштів відбулось без пред`явлення платіжної карти та що позивач з часу отримання картки до зняття коштів невідомою особою жодного разу кредитною карткою не користувався.

У справі №751/6050/18 судом було встановлено, що відбулась автоматичне списання коштів через платіжну систему Приват 24 на платіжну картку іншої особи, а також мало місце перевищення кредитного ліміту.

У справі №597/1294/18 за позовом банку про стягнення боргу судом було встановлено, що 28 вересня 2015 року були дві спроби провести перерахунок коштів через платіжну систему PORTMANE, які виявились безуспішними та мали місце інші операції по переказу коштів з картки. Вказана інформація була оброблена платіжною системою через два дні, тобто 30 вересня 2015 року та згідно довідки банку від 29 вересня 2015 року у відповідачки станом на 29 вересня 2015 року заборгованості перед банком не має.

Отже, у всіх вищенаведених справах були встановлені інші фактичні обставини списання коштів з рахунків користувачів карток та кредитні картки користувачами не втрачались.

Враховуючи вищенаведене колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, як постановлена у малозначній справі.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.