ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4266/22 Справа № 205/7751/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.

при секретарі Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позовПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначав, що відповідно до укладеного договору №DNU0GK00000685 від 06.03.2006 року банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 39 655,86 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.03.2021 року. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість у сумі 29 370,49 доларів США, з якої: 21 298,28 доларів США - заборгованість по кредиту; 4 503,10 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 323 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 246,11 доларів США - пеня. На підставі наведеного банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 21 298,28 доларів США та судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року просив рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року скасувати та ухвалити, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року скасовано. Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2022 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не доведено направлення відповідачу повідомлення про дострокове повернення кредиту, згідно вимог п.п. а) п.2.2.7. кредитного договору. Крім того, згідно п.1.1. кредитного договору зазначено, що банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу, але жодних підтверджень та доказів цього ним не надано.

Але з таким висновком не можна погодитися з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNU0GK00000685, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати останньому кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 09.03.2021 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 35000,00 доларів США, на купівлю квартири, а також 4 655,86 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 12,0% річних (а.с.11-12).

Згідно наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_1 станом на 30.09.2016 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 29 370,49 доларів США, що у еквіваленті становить 760 989,40 грн., з якої: тіло кредиту - 21 298,28 доларів США; заборгованість по відсоткам - 4 503,10 доларів США; заборгованість по комісії - 1 323,00 доларів США; пеня - 2 246,11 доларів США.

Відповідно до пункту 2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання вказаної у п.1.1 дати договору, якщо настали умови за п.п.2.3.3 та 3.1, 3.2, у тому числі, порушення позичальником зобов`язання за кредитним договором.

До стягнення позивач заявив лише суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 21298,28 доларів США, що еквівалентно 551838,43 грн.

Наявність факту заборгованості у ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору підтверджується наданою банком випискою розрахунку заборгованості (а.с.4-9), яка свідчить про користування ОСОБА_1 кредитними коштами, не спростовано відповідачем.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 користувався отриманим кредитом та частково погашав утворену заборгованість (а.с.4-9), що у свою чергу свідчить про отримання останнім кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. ст.1054 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

В постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) Верховний Суд зазначив, що «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цією статтею Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту».

Крім того, письмова форма договору позики, який боржник видає кредитору, є документом, який підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Підстав відступити від таких правових висновків Верховний Суд не встановив.

З урахуванням того, що банк надав кредитний договір №DNU0GK00000685 від 06.03.2006р., підписаний особисто ОСОБА_1 , виписку з особового рахунку відповідача, з якого вбачається здійснення позичальником платежів за договором, а також те, що банк має право стягнути кредит до настання вказаної у п.1.1 дати договору, якщо настали умови за п.п.2.3.3 та 3.1, 3.2, у тому числі, порушення позичальником зобов`язання за кредитним договором (п. 2.3.7 кредитного договору), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог банку та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") заборгованості за кредитним договором №DNU0GK00000685 від 06.03.2006 року станом на 30.09.2016 року у сумі 21298,28 доларів США, що в межах позовних вимог еквівалентно 551838,43 грн.

Доводи ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк", що банком пропущено строк на подачу апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки копія повного судового рішення видана представнику позивача 15.03.2018 року, первісна апеляційна скарга подана 19.03.2018 року в межах 30 днів з дня отримання рішення, а тому ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2022 року поновлено Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року.

З огляду на наведені норми закону та фактичні обставини справи колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу банку задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 у сумі 21298,28 доларів США, що в межах позовних вимог еквівалентно 551838,43 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час АТ КБ "ПриватБанк") підлягає стягненню судовий збір у розмірі 20693,95грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційнйи банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційнйи банк "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") заборгованість за тілом кредиту у розмірі 21298,28 доларів США, що станом на 30.09.2016 року еквівалентно 551838,43 гривень за кредитним договором №DNU0GK00000685 від 06.03.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційнйи банк "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") судовий збір у розмірі 20693,95 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

Т.П.Красвітна