Справа №173/1402/21
Провадження №2/173/79/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 і Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини до відповідача ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 ,, і Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро)

19.08.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

20.08.2021 ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 01.11.2021 року.

01.11.2021 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 26.01.2022 року.

26.01.2022 року розгляд справи в судовому засіданні відкладений до 26.05.2022 року в зв`язку з неявкою позивача в судове засідання.

26.05.2022 року розгляд справи в судовому засіданні відкладений до 13.07.2022 року в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

13.07.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 12.10.2022 року в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось в відповідно до положень ст. 247 ЦПК України.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати його батьком малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 130 від 14 липня 2021 року про народження - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), а саме вказати в графі батько: ОСОБА_1 , громадянин України», прізвище дитини змінити з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », а по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Відомості про батька дитини - ОСОБА_10 -виключити

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

Він проживає однією сім`єю із ОСОБА_3 з 24.09.2020 року. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого був записаний ОСОБА_2 , з яким мати дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі і дитина народжена до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 , 13.08.2019 року уклала шлюб із ОСОБА_2 . Вони проживали з серпня 2019 року і по січень 2020 року, потім посварились. Відповідач залишив ОСОБА_3 , і більше не повернувся. Після того ОСОБА_3 , жодного разу його не бачила, не спілкувалась. Місце його знаходження їй невідоме і засоби зв`язку з ним відсутні.

Останнє їх спільне місце проживання це: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , 24.02.2021 року звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року шлюб між ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 був розірваний.

Оскільки він є біологічним батьком ОСОБА_11 і бажає, щоб він був записаний батьком дитини, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засіданні позивач не з`явився подавши заяву, посвідчену консульським агентом Генерального консульства України в Любліні, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність в зв`язку з перебуванням в Республіці Польща та відсутності змоги повернутись в Україну. Позовні вимоги просив задовольнити посилаючись на те, що він дійсно є батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого ОСОБА_3 .

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади, оскільки фактичне місце перебування відповідача невідоме.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, подавши заяву посвідчену консульським агентом Генерального консульства України в Любліні, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність в зв`язку з перебуванням в Республіці Польща та відсутності змоги повернутись в Україну. Згідно поданої заяви та в минулих судових засіданнях ОСОБА_3 , підтвердила факт, що саме ОСОБА_1 , є батьком народженої неї дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: представник Верхньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його в відсутність. В якій пояснив, що в актовому записі про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підставою запису про батька зазначений актовий запис про шлюб ст. 133 СКУ. Тому існує необхідність виключити відомості про батька ОСОБА_2 у випадку встановлення факту батьківства позивача.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вислухавши учасників розгляду справи, свідків, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки народився син, який був нею зареєстрований як ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Судом також встановлено, що 13.08.2019 року ОСОБА_3 , уклала шлюб із ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , 24.02.2021 року звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 року шлюб між ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 був розірваний, що підтверджується копією рішення суду.

Згідно з рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області встановлено, що ОСОБА_3 ,. і ОСОБА_4 , проживали разом з серпня 2019 року і по січень 2020 року, потім посварились. Відповідач залишив ОСОБА_3 , і більше не повернувся. Після того ОСОБА_3 , жодного разу його не бачила, не спілкувалась. Місце знаходження ОСОБА_4 , їй невідоме і засоби зв`язку з ним відсутні, що підтверджується копією рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області набрало чинності, відомості про те, що з січня 2020 року ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 , припинили шлюбні відносини і спільне проживання вважаються встановленими і доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Судом встановлено, що дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між ОСОБА_3 ,. і ОСОБА_4 , тому відомості про батька дитини були внесені до актового запису про народження дитини на підставі актового запису про шлюб № 186 від 13.08.2019 року, складеним Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України - Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він проживає однією із ОСОБА_3 з 24.09.2020 року. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,батьком якого був записаний ОСОБА_2 , з яким мати дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі і дитина народжена до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу.

Таким чином позивач визнає себе батьком дитини та звернувся із позовом до чоловіка матері дитини про визнання свого батьківства.

Мати дитини, ОСОБА_3 , визнає та підтверджує той факт, що батьком народженої нею дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач, ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Оскільки мати дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнає, що позивач, ОСОБА_1 , є батьком дитини і у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, даний факт суд вважає встановленим.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Враховуючи наведені вище обставини, а також той факт, що відомості про батька дитини в актовому записі про народження дитини записані на підставі свідоцтва про шлюб, а не на підставі заяви відповідача ОСОБА_12 . Прізвище дитини записане за прізвищем матері, а не батька дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати батьківство позивача щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як судом ухвалюється рішення про визнання батьківства позивачем.

Відповідно до ст. 134 СК України - На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Оскільки судом ухвалюється рішення про визнання батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за можливе змінити прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », а по батькові із « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », всі інші власні дані про дитину залишити без змін.

Також суд вважає за потрібне виключити відомості про батька дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 із актового запису № 130 від 14 липня 2021 року, вчиненого Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України - Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги про визнання батьківства, за якими позивачем сплачений судовий збір 908.00 грн. судом задоволенні, дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,- ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 і Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 щодо дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 130 від 14 липня 2021 року, вчиненого Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), шляхом виключення відомостей про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та включення відомостей про батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , змінивши прізвище дитині з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » всі інші відомості про дитину та про матір дитини залишити без змін .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , 908.00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.10.2022 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 18.10.2022 року

Дата набрання законної сили: 12.11.2022 року