Провадження № 2/369/2536/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2022 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі: Штанько В.О., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Бурнашева Павла Валерійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1/4 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також на належні ОСОБА_2 автомобіль ГАЗ 2402, 2445 куб.см, 1979 р.в. (№ кузова НОМЕР_2 ), та автомобіль DACIA LOGAN MCV, 1390 куб.см., 2009 р.в. (№ кузова НОМЕР_3 ).
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 3 255 139 грн. 68 коп.
Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник виходить із того, що зважаючи на ту обставину, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 , про що разом з позовною заявою був наданий відповідна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 листопада 2021 року, то очевидним є те, що для визначення вартості вказаного вище будинку шляхом проведення відповідної оцінки на підставі ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» можливостей у ОСОБА_1 на даний момент немає. Таким чином, з метою встановлення орієнтовної ринкової вартості згаданого вище будинку адвокат, як представник ОСОБА_1 , звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 з відповідним запитом. У своїй відповіді від 19 січня 2022 року суб`єкт оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 зазначив, що орієнтовна вартість зазначеного вище будинку складає 2 272 800,00 грн. При цьому, розмір позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 складає 3 255 139,68, з оглядом на що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати свій будинок вже не може вважатись спів мірним із заявленим розміром позовних вимог та зважаючи на те, що характер таких позовних, пред`явлених ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є грошовим та не пов`язаний із якимось конкретним майном.
Заявник вважав, що беручи до уваги те, що у разі задоволення свого позову до ОСОБА_2 ОСОБА_1 не зможе отримати відповідну грошову суму від продажу вказаного вище будинку, зважаючи на його орієнтовну вартість, то логічним і обґрунтованим є також такий різновид забезпечення позову, як накладення арешту на належну ОСОБА_2 1/4 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ., а також на належні ОСОБА_2 транспортні засоби - автомобіль ГАЗ 2402, 2445 куб.см, 1979 р.в. (№ кузова НОМЕР_2 ), та автомобіль DACIA LOGAN MCV, 1390 куб.см., 2009 р.в. (№ кузова НОМЕР_3 ).
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.
При розгляді заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту автомобіль ГАЗ 2402, 2445 куб.см, 1979 р.в. (№ кузова НОМЕР_2 ), та автомобіль DACIA LOGAN MCV, 1390 куб.см., 2009 р.в. (№ кузова НОМЕР_3 ), та об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що належать відповідачу, обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, оскільки не є зрозумілим вартість такого майна.
Предметом позову є стягнення грошових коштів у розмірі 3 255 139,68 грн.
Згідно інформації наданої Головним сервісним центром ОСОБА_2 є власником автомобілю ГАЗ 2402, 2445 куб.см, 1979 р.в. (№ кузова НОМЕР_2 ), та автомобілю DACIA LOGAN MCV, 1390 куб.см., 2009 р.в. (№ кузова НОМЕР_3 ).
Згідно довідки суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 19.01.2022 року орієнтовна вартість запитуваного адвокатом об`єкту нерухомості становить 80 000,00 дол. США, що еквівалентно 2 272 800,00 грн.
Однак, у зазначеній довідці не вказано відносно якого об`єкта нерухомості ставиться питання. Тому, суду не зрозуміло, чи надавалася ця довідка відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , чи іншого майна.
Окрім того, на підтвердження вартості підданих арешту автомобілю ГАЗ 2402, 2445 куб.см, 1979 р.в. (№ кузова НОМЕР_2 ), та автомобілю DACIA LOGAN MCV, 1390 куб.см., 2009 р.в. (№ кузова НОМЕР_3 ), що належать відповідачу, належної ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1/4 частки у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано жодних письмових доказів.
Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
ЄСПЛ у рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Позивач не надав суду доказів того, що Відповідач ОСОБА_2 вжив заходів до можливого невиконання рішення суду, утруднення його виконання або існування та настання будь-яких інших ризиків його невиконання, а Позивачем надані докази, які не стосуються заявлених Позивачем ризиків невиконання чи утруднення рішення у цій справі у разі ухвалення рішення на користь Позивача.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, тому суд, розглянувши заяву представника позивача - адвоката Бурнашева Павла Валерійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, виходячи з матеріалів позову, відмовляє у її задоволенні шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1/4 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також на належні ОСОБА_2 автомобіль ГАЗ 2402, 2445 куб.см, 1979 р.в. (№ кузова НОМЕР_2 ), та автомобіль DACIA LOGAN MCV, 1390 куб.см., 2009 р.в. (№ кузова НОМЕР_3 ).
Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 154, 353-354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Бурнашева Павла Валерійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею в порядку передбаченому ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Ковальчук