Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8475/20
Провадження № 2/711/963/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М., Щокань В.М.,

за участі:

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; третя особа: ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 ; третя особа: ОСОБА_4 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову вказує, що 09.06.2011 року між нею та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу будинку згідно з п. 1.1 якого сторони зобов`язувалися в майбутньому укласти та належним чином оформити договір купівлі продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1497 га, яка є невід`ємною частиною даного домоволодіння та на який було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 572784 від 10.01.2006 року на ім`я відповідачки.

14.12.2011 року ОСОБА_3 отримала від неї (позивачки) через ОСОБА_4 кошти в сумі 171 300 грн. для закінчення будівництва житлового будинку, які не входять у вартість домоволодіння визначеного при укладенні попереднього договору від 09.06.2011 року, про що вказано у розписці від 14.12.2011 року. Також у розписці зазначено, що дана сума може бути повернута тільки після продажу будинку третій стороні.

Факт отримання грошей ОСОБА_3 підтверджується розпискою від 14.12.2011 року, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14.10.2014 року та постановою Апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2018 року.

28.05.2019 року державним нотаріусом, ОСОБА_5 , Першої Черкаської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також вказує, що строк добровільного виконання боргових зобов`язань у відповідачки ОСОБА_3 виник з 28.05.2019 року, однак остання не сплатила жодної копійки за розпискою від 14.12.2011 року. Таким чином грошова сума підлягає стягненню в судовому порядку.

У зв`язку з тим, що відповідачка в добровільному порядку не бажає сплачувати суму боргу, порушує строки виконання своїх зобов`язань, вона (позивачка) змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення боргового зобов`язання та стягнення на підставі ст. 625 ЦК України, 3% річних, інфляційних витрат, а також пені за весь період прострочення зобов`язання, а саме за період з 28.05.2019 року до 05.12.2020 року.

Таким чином, за період прострочення зобов`язання з 28.05.2019 до 05.12.2020 року, який складає 557 днів 3% річних складають 7 842 грн., інфляційне збільшення боргу складає 2 728 грн. 80 коп., пеня складає 59 157 грн.17 коп.

А тому, просить стягнути з ОСОБА_3 на її (позивачки) користь борг в загальній сумі 241 027 грн. 97 коп., з яких: основний борг 171 300 грн., 3% річних 7 842 грн., інфляційні втрати 2 728 грн. 80 коп., пеня 59 157 грн. 17 коп. Також, просить стягнути із відповідачки на її користь сплачений судовий збір.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.02.2021 року представником відповідачки ОСОБА_3 , за довіреністю ОСОБА_7 , до суду подано відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому останній просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що обставини, на які посилається позивачка в позовній заяві, відповідачка не визнає так, як жодних зобов`язань по викладеним в позові обставинах вона перед позивачкою не має. Тому, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_8 ОСОБА_1 позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 підтримав та просив їх задовольнити, стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 користь грошові кошти в загальній сумі 241 027 грн. 97 коп., з яких: основний борг 171 300 грн., 3% річних 7 842 грн., інфляційні втрати 2 728 грн. 80 коп., пеня 59 157 грн. 17 коп. Також, просив стягнути із відповідачки на її користь сплачений позивачкою судовий збір.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, відповідно до частини п`ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Також, частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений попередній договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язалася укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язалася сплатити за даний будинок грошові кошти в еквіваленті 70 000 дол. США та при укладенні даного договору сплачує завдаток в еквіваленті 20 000 дол. США.

В подальшому, ОСОБА_2 , через її сина ОСОБА_4 , були придбані будівельні матеріали та виконані роботи для закінчення будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із розписки від 14.12.2011 року, складеної ОСОБА_3 , остання підтверджує, що після підписання попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 від 09.06.2011 року, ОСОБА_2 , через її сина ОСОБА_4 , для закінчення будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 були придбані будівельні матеріали та виконані роботи на загальну суму 171 300 грн., які не входять у вартість домоволодіння визначеного при укладенні попереднього договору від 09.06.2011 року. З вказаної розписки також вбачається, що сума коштів 171 300 грн. може бути провернута тільки після продажу будинку третій стороні. При інших обставинах розірвання попереднього договору від 09.06.2011 року дана сума грошей (171 300 грн.). не повертається до продажу будинку.

Таким чином, з викладеного вбачається, що грошові кошти в загальній сумі 171 300 грн., витрачені ОСОБА_2 (покупцем за попереднім договором купівлі-продажу будинку від 09.06.2011 року) для закінчення будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , могли бути повернуті останній ОСОБА_3 (власником будинку) лише за настання певних обставин продажу будинку третій стороні.

Позивачкою по справі ОСОБА_2 та її представником не доведено належними та переконливими доказами настання вищевказаних обставин, а саме факту продажу будинку АДРЕСА_1 третій стороні та й взагалі факту продажу цього будинку.

Судові рішення, на які посилається позивачка ОСОБА_2 , а саме: заочне рішення Черкаського районного суду від 14.10.2014 року та постанова Апеляційного суду Черкаської області від 12.078.2018 року, також не встановлюють вищевказаних обставин.

Крім того, із вищевказаної розписки і не вбачається прямого обов`язку відповідачки ОСОБА_3 для повернення таких коштів, оскільки в ній лише зазначено, що сума коштів 171 300 грн. може бути провернута та не зазначено, що вона підлягає обов`язковому поверненню.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17.

В даному ж випадку, позивачкою ОСОБА_2 та її представником не доведено належними та переконливими доказами обставин для стягнення із відповідачки на користь позивачки грошових коштів затрачених для закінчення будівництва вищевказаного будинку в загальній сумі 171 300 грн., в тому числі не доведено і факту продажу будинку АДРЕСА_1 третій стороні, як про це зазначено в розписці. Не заявлялося стороною позивача і відповідних клопотань про витребування доказів в судовому порядку, у випадку не можливості самостійно надати такі докази суду.

Як зазначено в ч.ч. 4, 5 ст. 12 ЦПК України кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, якими обгрутовується даний позов, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення із ОСОБА_3 грошових коштів в загальній сумі 171 300 грн., затрачених позивачкою для закінчення будівництва будинку АДРЕСА_1 .

Разом з тим, враховуючи, що вимоги про стягнення 3% річних в сумі 7 842 грн., інфляційних втрат в сумі 2 728 грн. 80 коп. та пені в сумі 59 157 грн. 17 коп. за період прострочення виконання зобов`язання (як про це зазначає позивачка) є похідними від основної вимоги про стягнення боргу, в задоволенні якої судом відмовлено в зв`язку з недоведеністю належними доказами, підстав для стягнення 3% річних, інфляційних та пені також немає.

За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 549, 625 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; третя особа: ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 20.10.2022 року.

Головуючий : В.М. Скляренко