Справа № 226/762/22
Справа № 226/762/22
Провадження № 2/226/404/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Кудрявцевої Н. С.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

третя особа: орган опіки та піклування - виконкому Мирноградської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування - виконкому Мирноградської міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 20.04.2018 по 22.08.2022 він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У червні 2022 року відповідач пішла з сім`ї і з того часу мешкає однією сім`єю з іншим чоловіком. Позивач мешкає разом з сином за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач працює, має достатньо високий дохід, власний будинок, час і бажання виховувати сина та дбати про його навчання та гармонійний розвиток. Натомість відповідач має невеликий дохід, власного житла не має, мешкає з іншим чоловіком, що, як вважає позивач, може негативно вплинути на здоров`я і психіку дитини. Вважає, що інтересам його сина буде найкраще відповідати проживання разом з ним, оскільки він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про його фізичний і духовний розвиток, виховує сина в атмосфері турботи та любові, має достатній дохід для утримання дитини, має позитивні характеристики, інших дітей на утриманні не має. Незважаючи на бажання сина мешкати разом з батьком, відповідач відмовляється зареєструвати його за адресою мешкання позивача, наполягаючи на тому, що дитина повинна проживати з матір`ю. ОСОБА_4 , 2010 р. н. висловлює категоричне бажання мешкати разом з позивачем. Просив суд визначити місце проживання його малолітнього сина ОСОБА_4 , 2010 р .н. разом з батьком.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

До судового засідання сторони, їх представники та третя особа не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні вимог позовної заяви, представник третьої особи надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, відповідач надійшла надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, з вимогами позовної заяви погодилась.

Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

21.07.2022 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи направлений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, відповідь на який надійшла до суду 21.07.2022.

21.07.2022 на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 08.30 год 18.08.2022, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

18.08.2022 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду по суті на 09.00 год 16.09.2022.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2018 року. 22 серпня 2022 року шлюб між ними розірваний на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області (а. с. 6, 51-52).

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

ОСОБА_4 , 2010 р. н. зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , здоровий, навчається у 7-Б класі ліцею «Гармонія» Мирноградської міської ради (а. с. 12, 16, 21, 31).

Позивач ОСОБА_1 має у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якому зареєстрований один, але мешкає разом з сином ОСОБА_4 , 2010 р. н. (а. с. 14, 15, 17).

Згідно з актом фактичних обставин проживання дітей з батьками від 05.07.2022 встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , 2010 р. н. мешкає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19).

ОСОБА_1 , 1983 р. н. працює машиністом гірничих виїмкових машин видобувної дільниці ТОВ «Краснолиманське» та має нарахований дохід за період з січня 2022 по червень 2022 в сумі 321067,50 грн (а. с. 8).

Згідно з виробничою характеристикою ОСОБА_1 , за місцем роботи характеризується позитивно, нарікать та зауважень з боку керівництва протягом періоду роботи не має (а.с. 10).

Згідно з побутовою характеристикою ОСОБА_1 характеризується позитивно, переймається долею сина та турбується про нього (а.с. 9).

Згідно з актом обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 , будинок АДРЕСА_1 обладнаний газовим опаленням, водопроводом та центральним електропостачанням. В наявності необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, обладнана диваном, шафою для одягу, письмовим столом (а. с. 18).

ОСОБА_3 , 1985 р. н., працює старшим фельдшером у СШМД м. Мирнограда та має нарахований дрохід за період з січня 2022 по червень 2022 в сумі 266711,34 грн (а. с. 64).

Згідно з довідками КНП «МЦМЛ» Мирноградської міської ради, ОСОБА_3 , 1985 р. н. на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває (а. с. 49, 50).

Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_3 , яка проводилась з 19.07.2022 по 25.07.2022, основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є те, що мати ОСОБА_3 пішла з родини до іншого чоловіка і це впливає на стан задоволення потре5б дитини погранично(а.с. 58-59).

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою, наданою спеціалістами ліцею «Гармонія», батько і мати приділяють належну увагу вихованню сина: відвідують батьківські збори, вчасно реагують на зауваження педагогів, контролюють навчання та дозвілля дитини ОСОБА_1 , 2010 р. н. (а. с. 20).

За результатами психологічного інтерв`ю, проведеного спеціалістами закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів - ліцею «Гармонія», з`ясовано, що ОСОБА_4 , 2010 р. н. емоційно стабільний, диференціює свої почуття і стан, готовий до конструктивної взаємодії та спілкування з обома батьками, але виявляє своє бажання проживати з батьком (а. с. 56-57).

За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 017 від 03.10.2022, вирішено питання щодо доцільності проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2010 р. н. в родині батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що роз`яснено батькам (а.с. 53-55).

V. Оцінка суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім?ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов?язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов?язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст. 18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов?язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов?язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до положень ст. ст. 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові № 215/4452/16-ц від 18.03.2019 дійшов висновку, що презумпція на користь матері в справах щодо дітей, не підтверджується на рівні ООН, що випливає з Декларації або прецедентної практики ЄСПЛ, а також не відповідає позиції Ради Європи та більшості держав - членів Ради Європи.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків з сімєю , крім випадків коли сімя є особливо непридатною або неблагополучною, по друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Із системного тлумачення Конвенції про права дитини, ЗУ «Про охорону дитинства», норм Сімейного кодексу України вбачається, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи матеріальний стан позивача, забезпеченість його власним упорядкованим житлом, позитивні відгуки, які його характеризують у побуті та за місцем служби, стан його здоров?я, ставлення до дитини, до її утримання та виховання, з урахуванням того, що відповідач власного житла не має, разом з сином не мешкає, оскільки пішла з родини добровільно, а також надала добровільну згоду на проживання дитини у родині батька, крім того, враховуючи думку дитини, яка висловила категоричне бажання проживати разом з батьком, суд прийшов до висновку, що визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечить інтересам дитини, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 150, 155, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 34, 197-200, 258-259, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОККП НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , третя особа: орган опіки та піклування - виконкому Мирноградської міської ради, місцезнаходження: 85323, Донецька область м. Мирноград вул. Центральна, 9, , про визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2022 року.

Суддя І.В.Петунін