РІШЕННЯ

Іменем України

21.10.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Василюк В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з`явилася

представник позивача ОСОБА_2 - не з`явилася

відповідач ОСОБА_3 - не з`явився

представник третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та позбавлення батьківських прав,-

встановив:

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та позбавлення батьківських прав.

Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення аліментів в сумі 73022,89 грн. та позбавити ОСОБА_3 (далі відповідач) батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 27.04.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано в судовому порядку 27.02.2019 року. В шлюбі в них народилося двоє дітей - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що діти проживають з нею, знаходяться на повному її утриманню, а відповідач не бере участі в забезпеченні дітей, внаслідок чого заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 73022,89 грн. Також зазначила, що відповідач, як батько, участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, також з 2018 року не цікавиться життям дітей, не відвідує їх. В позовній заяві покликалася на висновок Франківської районної адміністрації, як органу опіки та піклування від 07.07.2021 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. Просила позов задовольнити, стягнути неустойку (пеню) за прострочення аліментів та позбавити відповідача батьківських прав.

Відзив до суду не надходив. Разом з тим, 19.07.2022 року через канцелярію суду подано нотаріально посвідчену заяву відповідача, в якій він дав згоду на усиновлення його малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянином ОСОБА_8 з подальшим внесенням відповідних змін в актовий запис про народження дітей та присвоєння по батькові усиновителя.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 26.07.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11:00 год. 27.09.2021 року.

27.09.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 01.11.2021 року.

01.11.2021 року розгляд справи відкладено на 30.11.2021 року.

30.11.2021 року розгляд справи відкладено на 17.01.2022 року.

17.01.2022 року розгляд справи відкладено на 23.03.2022 року.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 07.06.2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Думич І.І. про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради надати Франківському районному суду м.Львова до 19.07.2022 року інформацію щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 .

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19.07.2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 30.08.2022 року.

19.07.2022 року представник позивача - адвокат Думич І.І. подала клопотання, в якому просили проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, а при прийнятті рішення врахувати висновок органу опіки та піклування та нотаріальну посвідчену заяву відповідача від 14.07.2022 року. Також в поданому клопотанні просили суд прийняти відмову від позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки за просторечення сплати аліментів в сумі 73022,89 грн.

19.07.2022 року через канцелярію суду подано копію нотаріально посвідченої заяви відповідача, в якій він дав згоду на усиновлення його малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянином ОСОБА_8 з подальшим внесенням відповідних змін в актовий запис про народження дітей та присвоєння по батькові усиновителя.

29.07.2022 року на адресу суду надійшла відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, згідно якої проведено контекстний пошук у реєстрі територіальної громади м.Запоріжжя стосовно ОСОБА_3 , однак для надання достовірної та повної інформації просять надати анкетні дані останнього.

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування подав заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 та висновок Франківської районної адміністрації Львівської міської ради підтримав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27.04.2013 року, який розірвано в судовому порядку 27.02.2019 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.10.2017 року та серії НОМЕР_2 від 28.10.2017 року.

Після розлучення батьків діти залишилась проживати з мамою.

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира на підставі права власності належить ОСОБА_8 .

Також судом встановлено, що 20.02.2020 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 у Залізничному районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що 20.02.2020 року зроблено запис №24.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.11.2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09.08.2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Згідно розрахунку ВП 58021136 виданого головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Білокур Л.А. заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 01.05.2021 року становить 73022,89 грн.

Як вбачається з висновку органу опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.07.2021 року №260001-вих-58274, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такий висновок підтверджується письмовими поясненнями і позицію представника третьої особи під час розгляду справи.

Із письмових пояснень хрещеної матері доньки ОСОБА_10 ОСОБА_11 . ОСОБА_3 не приймає жодної участі в утриманні та вихованні дітей, не цікавиться їхнім життям та станом здоров`я, на дні народження не вітає.

Згідно долученої копії нотаріально посвідченої заяви відповідача, ОСОБА_3 дав згоду на усиновлення його малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянином ОСОБА_8 з подальшим внесенням відповідних змін в актовий запис про народження дітей та присвоєння по батькові усиновителя.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку, в якому в них народилося двоє дітей - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, що відповідач ОСОБА_3 не сплачує аліментів на утримання дітей.

Судом встановлено, що орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради у висновку від 07.07.2021 року №260001-вих-58274, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітніх дітей - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням наведеного, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, та те, що відповідач подав нотаріально засвідчену згоду на усиновлення дітей іншим чоловіком, визнавши позовні вимоги, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, оскільки представник позивача подала клопотання про відмову від цієї вимоги, суд з урахуванням принципу диспозитивності не розглядає таку.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 454 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 454 грн..

Керуючись ст.ст.150, 164-166 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 50 відсотків понесених позивачем витрат зі сплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради: 79057, м.Львів, вул.Генерала Чупринки, 85

Суддя Х.В.Гладишева