Справа № 351/272/22
Номер провадження №2/351/320/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2022 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Собка В.М.
за участі секретаря - Яворницької А.М.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Снятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ), про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.
Свій позов мотивувала тим, що в період часу з 25.07.2017 по 17.01.2021 вони із ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрацію шлюбу. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , однак у зв`язку із тим, що із батьком дітей шлюб зареєстровано не було, у свідоцтві та в актовому записі про народження дочки зроблено запис про батька дитини за її вказівкою, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а тому дочку зареєстровано за її прізвищем « ОСОБА_4 », а по батькові зазначено « ОСОБА_5 ».
Позивачка також зазначає, що після народження дитини вони продовжували спільно проживати із ОСОБА_2 , який відносився до дитини як батько та визнавав її своєю дочкою, однак у січня 2021 року вони припинили спільне проживання, та на даний час стосунків не підтримують.
В обґрунтування позовних вимог позивачка також вказує, що дитина проживає із нею та потребує постійного догляду та додаткових витрат, оскільки є дитиною з інвалідністю, однак батько дитини припинив спілкування із ними та не допомагає їм матеріально.
На підставі наведеного позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості про батька ОСОБА_6 та внести до актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості про батька дитини, зазначивши ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також просила стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: смт. Кути Косівського р-ну Івано-Франківської обл., на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову, та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме 992,40 грн. судового збору сплаченого позивачкою при подачі позову та 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Позивачка подала до суду заяву, у якій зазначила, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, справу просила розглядати без її участі та зазначила, що згідна на заочний розгляд справи у відсутності відповідача.
Начальник Снятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) О.І.Гуцуляк подала до суду заяву якою просила справу розглядати без участі представника третьої особи, зазначила, що проти заочного розгляду і прийняття рішення судом не заперечує.
Відповідач, подав до суду заперечення, у яких зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив справу залишити без розгляду та подав до суду заяву про вжиття заходів для запобігання вчинення позивачем кримінального правопорушення, щодо отримання нею соціальної допомоги по утриманню дітей, однак заяви по суті справи та про розгляд справи без його участі не подавав, у судове засідання не з`являвся без поважних причин, про причини неявки суд не повідомляв, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи судом.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відсутності відповідача.
Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст.ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно із заяви свідка ОСОБА_7 . ОСОБА_2 дочку не визнає і по її утриманню не допомагає, при цьому дитина хворіє, їй потрібне лікування.
Відповідно до заяви свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, батько дитини усно зазначив, що від дитини не відказується, але нічого їм не дає, зазначає, що всі питання слід вирішувати лише через суд.
Із фотодокументів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 піклувався про ОСОБА_1 , коли вона була вагітною, спілкувався із її дітьми від першого шлюбу, а після народження ОСОБА_3 піклувався про дитину та проводив із нею час.
Відповідно до статті 125 CК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно із статтею 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до п.п. 3, 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, яка (матір) померла для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування.
Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Судом встановлено, що на момент народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому відомості про батька зазначені у відповідності до статті 135 СК України за вказівкою матері, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновок про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та внесення відповідних зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 слід задоволити.
Крім того судом встановлено, що згідно із Довідками про склад сім`ї ОСОБА_1 №68 та №69 неповнолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає із матір`ю ОСОБА_1 , при цьому відповідно до Довідки №48 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 потребує домашнього догляду як дитина з інвалідністю, а згідно із Виписок із медичних карток стаціонарного хворого та Довідки Снятинського центру ПМСД від 18.02.2022 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 хворіє та потребує додаткових витрат на лікування.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно вимог ч.1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, з 1 січня 2022 року, на момент подачі позову, становить 2100 гривень, отже аліменти на дитину віком до 6 років не повинні бути меншими від 1050,00грн. При цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2100,00 грн.
На підставі викладеного, зважаючи на те що обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття покладений на обох батьків, враховуючи обставини справи, суд вважає, що із відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі, у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, а саме з 14 лютого 2022 року.
Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану, та згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Суд не бере до уваги заперечення відповідача, оскільки вони оформлені неналежним чином, не відповідають вимогам ст.ст. 175, 178, 180 ЦПК України та не стосуються предмету та суті даного спору.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому із відповідача слід стягнути у користь позивачки 992,40 грн. судового збору сплаченого позивачкою при подачі позову, що підтверджується квитанцією №19 від 04.02.2022 та 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу, що підтверджується Договором про надання правової допомоги по цивільній справі від 04.02.2022.
З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 992,40 грн. судового збору в користь держави.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Снятинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ), про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості про батька ОСОБА_6 .
Внести до актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості про батька дитини, зазначивши ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: смт. Кути Косівського р-ну Івано-Франківської обл., на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову 14 лютого 2022 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме 992,40 грн. судового збору сплаченого позивачкою при подачі позову та 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 992,40 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Василь СОБКО