Справа № 145/1615/21
Провадження №2/145/532/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

12.10.2022 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Цюпій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що між нею з відповідачем по справі ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб Тиврівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 31.08.2019.

Вони мають спільну доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від 24 вересня 2021 року вони фактично припинили спільно проживати, на даний час проживають окремо, шлюбних відносин не ведуть.

Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до сі. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, оскільки в добровільному порядку допомагає нерегулярно, також не бере участі у її вихованні.

Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає.

Дитині, має бути забезпечено належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому вважає батько дитини, який здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти в частці від його заробітку (доходу), в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На скільки їй відомо, відповідач офіційно не працевлаштований.

Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів немає та потребує матеріальної допомоги на її утримання від відповідача. Оскільки донька ОСОБА_3 не досягла трирічного віку, вона бажає скористатися наданим їй правом на утримання, і вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів суттєво не вплине на його матеріальне становище.

Просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частці від його заробітку (доходу), в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Судове рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов задоволити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується повернутим поштовим конвертом. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на даний час становить 2201 грн. на місяць, для працездатних осіб - 2600 грн. (ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік").

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2019 року сторони уклали шлюб (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.3).

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, батько доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з сім`єю не проживає, утриманням і вихованням доньки не займається, що стверджується довідкою, виданою Тиврівською селищною радою №453 від 27.09.2021 (а.с.5) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27.09.2021 (а.с.8).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму.

Позивачка проживає із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Самостійно вона не має можливості належно забезпечити дитину самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Відповідач ОСОБА_2 є здоровою, працездатного віку особою, інших утриманців не має, може надавати позивачці допомогу в утриманні їхньої спільної дитини, а тому суд вважає розумним та справедливим стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , 2020 р.н., у розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів, та на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років - 2500 грн.

Згідно ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 05.10.2021.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 200, 258, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-184, 191 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011, Законом України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частці від його заробітку (доходу), в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2021 року, до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 аліменти її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2021 року,до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 12 жовтня 2022 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.