Справа № 754/8700/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2022 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судових засідань Нагорної М.В.,

представника заявника Горбачова О.О. ,

позивачки ОСОБА_2 ,

представника позивачки Старчі А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву представника - адвоката Фадєєвої Наталії Ігорівни про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: ПАТ КБ «Хрещатик», КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м.Києві ради» про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування майном,

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2013 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: ПАТ КБ «Хрещатик», КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м.Києві ради» про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування майном було задоволено судом в поному обсязі.

19.08.2022 року від представника ОСОБА_5 - адвоката Фадеєвої Н.І. до суду надійшла заява про перегляд вказаного заочного рішення. Заява обґрунтована тим, що рішення є незаконним та несправедливим, оскільки Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 12.10.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб. В шлюбі у сторін народився позивач - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.07.2017 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 щомісячно в розмірі ј всіх видів заробітку. ОСОБА_2 жодного відношення до спірної квартири не має, тому що вона лише давала згоду на укладення договорів. ОСОБА_4 сплатив за дану квартиру власні кошти до підписання договору 25 000,00 грн., які особисто передавала сестра ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Отже, з моменту отримання квартири в кредит та до моменту припинення шлюбних стосунків позивач та відповідач сплатили за спірну квартиру спільні кошти в загальній сумі - 31 777,00 грн., що становить 12,264 % від загальної вартості квартири, а решта коштів в сумі 202 209,34 грн. становив не погашений кредит, в сплаті якого позивачка після розірвання шлюбу участі не приймала. Провівши математичні підрахунки визначено частку позивача в спільному майні в розмірі 6,132%, визнавши її незначною і відповідно, можна зробити висновок про неможливість виділення такої частки в натурі. Також зазначає, що позивачка із заявою до кредитора до переведення на неї кредитного зобов`язання після розірвання шлюбу не зверталася та не виконувала. Після смерті ОСОБА_4 , його сестра ОСОБА_6 була змушена сплатити повністю кредит, тому що була вимога банку, а заявник як спадкоємець був неповнолітній. Місце позивачки було невідоме, вона не сплачувала аліменти на утримання сина. Таким чином, на думку заявника у даній справі достатня сукупність підстав для скасування заочного рішення.

19.09.2022 на адресу суду від позивачки ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення від 03.10.2013 року, в яких заперечувала проти перегляду заочного рішення, посилаючись на обставини, наведених в запереченнях.

Представник заявника - адвокат Горбачов О.О. у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Старча А.В. проти заяви про перегляд заочного рішення заперечували, просили суд відмовити в задоволенні заяви.

Згідно вимог ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, при ухваленні заочного рішення від 03.10.2013 року про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування майном, судом було надано оцінку всім доказам, що містились в матеріалах справи та було прийнято до уваги те, що виділяючи у користування позивачу кімнату жилою площею 17,25 кв. м. в спірній квартирі, вона буде проживати в ній на той час з неповнолітнім сином - заявником у справі.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що «первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються поділу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 03.10.2013 року, виходячи з тих обставин, що доказів поважності неявки відповідача до суду під час розгляду даної справи, заявником не надано, а твердження, на які посилається заявник у поданій ним заяві про скасування заочного рішення, виникли вже після ухвалення рішення судом і вони не спростовують встановлених обставин у справі на час її розгляду та ухвалення рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника - адвоката Фадєєвої Наталії Ігорівни про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: ПАТ КБ «Хрещатик», КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у м.Києві ради» про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування майном -залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 14.10.2022.

Суддя: