Справа № 478/776/22 Провадження № 2/478/162/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Луговської А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 10 серпня 2019 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їх шлюб розпався, на даний час вони проживають окремо та збираються розлучитись. Дитина проживає з нею. Вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, а також стягнути з відповідача судовий збір та судові витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково, вважає що достатнім та розумним розмір аліментів на її утримання у виді 1/6 частки всіх видів його доходів щомісячно, та просив суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу за бездоказовості їх витрат.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2019 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (копії) серії НОМЕР_2 від 15.01.2020 року.

Дитина проживає разом з матір`ю про, що відповідачем не заперечувалося.

Судовим наказом Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2022 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку та отримує допомогу на дитину у розмірі 860 грн., що підтверджено довідкою про отримання допомоги Управління соціального захисту населення Баштанської райдержадміністрації.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80 СК України).

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач є працездатною особою, що останнім не заперечується, а отже може надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення їхнього сина трьох років. Також із наданої заяви встановлено, що відповідач не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог у розмірі 1/6 частини доходів на утримання дитини від його заробітку/доходів.

Сукупність досліджених доказів вказує на те, що позивач ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Доказів, які б вказували на те, що відповідач ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, останнім не надано, тому в силу ст. 84 СК України пред`явлені до нього вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає обґрунтованими.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача.

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд враховує, матеріальний стан відповідача, сплату ним аліментів на користь позивачки на утримання однієї дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, тому, з врахуванням вимог ст. 80 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, що ґрунтується на наявних у матеріалах доказах.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 15000 грн. суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьоїстатті 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до нього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Станом на час прийняття рішення у цій справі судом дана оцінка всім доводам та доказам, які надавались сторонами, розглянуті всі вимоги позивача зазначені у позовній заяві. На час ухвалення судового рішення, в матеріалах справи відсутні докази зі сторони позивача, щодо проведення нею оплати в якості витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. (договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт (наданих послуг, квитанція та/або інший платіжний документ про сплату витрат за послуги захисника в розмірі 15000 грн. тощо), таким чином факт отримання правової допомоги та понесених у зв`язку з чим витрат є недоведеним.

На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 10-13, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоданилівка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14 вересня 2022 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави в розмірі 992 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Іщенко Х.В.