ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5403/22
провадження № 2/753/4903/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.,

при секретарі ДАНЬКО В.В.,

за участю сторін не з`явилися

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивувала тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності з 28.12.2021 згідно договору купівлі-продажу. У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач, яка має родинні зв`язки з попереднім власником квартири, однак у ній не проживає та більше 15-ти років знаходиться поза межами України. Оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача, витрат по утриманню квартири не несе, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщення.

Ухвалою суду від 10 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

23.06.2022 відповідачем через електронну пошту суду надіслано заяву про визнання позовних вимог.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2022 здійснено перехід розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явилась, однак її представник подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за його відсутністю та відсутністю позивача. Одночасно, до заяви долучив копію довіреності від 03.12.2021, яка є апостильованою для пред`явлення в Україні.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, однак надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, прохала суд їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за її відсутністю.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28 грудня 2021 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 28.12.2021 у даній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, більше 15-ти років знаходиться за межами України, витрат по утриманню квартири не несе.

За приписом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року, відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Відповідно до наданого витягу Реєстру територіальної громади м. Києва від 28.12.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 .

Крім того, судом встановлено, що відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає, знаходиться поза межами України, сплату за утримання будинку та комунальні послуги не здійснює. Даний факт підтверджується копією нотаріально посвідченої довіреності від 03 грудня 2021 грудня, яка була складена та оформлена приватним нотаріусом міста Чикаго округу Кук штату Іллінойс США з власноручним підписом відповідача, з тексту якої вбачається, що відповідач довготривало перебуває за кордоном.

Оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає, сплату за комунальні послуги будучи зареєстрованою у цій квартирі не здійснює, що також порушує права та законні інтереси позивача, як власника майна, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись цим майном, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», стст. 316, 317, 319, 391, 405 ЦК України, стст. 141, 274-279, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.