КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-п/947/54/22
УХВАЛА

20.10.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2022 року по цивільній справі №947/32389/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/32389/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

За наслідком розгляду справи, 08.08.2022 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 14 жовтня 2010 року в сумі 108000 (сто вісім тисяч) доларів США та витрати зі сплати судового збору за пред`явлення позову в сумі 11350 гривень 00 копійок, за пред`явлення заяви про забезпечення позову в сумі 454 гривні 00 копійок, за пред`явлення заяви про забезпечення доказів в сумі 454 гривні 00 копійок, що в загальному розмірі складає 12258 гривень 00 копійок.

13.09.2022 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено додаткове заочне рішення по вказаній справі, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу 90000 (дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок.

21.09.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2022 року по цивільній справі №947/32389/21, з посиланням на те, що його належним чином не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, оскільки його сповіщалось не місцем зареєстрованого мешкання, яким є: АДРЕСА_1 , за наслідком чого розгляд справи здійснювалось з порушенням підсудності, а він був позбавлений можливості надати відзив на позовну з доказами, які б мали важливе значення для розгляду цієї справи. Також відповідач в обґрунтування заяви посилався на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання умов п.6 спірної розписки, за наслідком чого обов`язок з повернення коштів не настав. Крім того, відповідач зазначає, що судом не було оглянуто матеріали справ №520/11782/13 та №520/11358/15, з яких вбачається вирішення спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 стверджував, що оригінал спірної розписки зберігаються у нього, а візуально копія розписки наявної в матеріалах справи, складена не ним. Наявні докази стосовно відсутності майнових претензій у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачем також у заяві поставленні під сумнів, та заявлено, що останній бажає призначити судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 29.09.2022 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено до судового засідання.

Позивач ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні 20.10.2022 року заперечували проти задоволення вказаної заяви з підстав її необґрунтованості та безпідставності.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши та вивчивши матеріали заяви відповідача, з доданими до неї документами, матеріали цивільної справи №947/32389/21, суд вважає заяву не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання та не надання відзиву, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановленні цих умов в сукупності у суду є підстави для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а саме: доведеність обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки і не подав відзив з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оглянувши матеріали цивільної справи №947/32389/21, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 сповіщався про дату, час і місце проведення судових засідань наступним чином.

Згідно з п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до відповіді з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.75), ОСОБА_1 в місті Одесі та Одеській області не значиться.

З урахуванням відсутньої інформації про зареєстроване місце проживання відповідача по справі, останній викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого згідно з ч.11 ст. 128 ЦПК України, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Разом з тим, приймаючи в матеріалах справи наявну інформацію про можливе місце проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , за якою відповідач зареєстрований, як фізична особа-підприємець та яка зазначена останнім у спірній розписці від 14.10.2010 року, як місце його проживання, та за адресою: АДРЕСА_1 , судом під час розгляду справи здійснювалося повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судових засідань шляхом скерування судових повісток, з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви з додатками до неї, разом з рекомендованим поштовим повідомленням на вказані адреси місця проживання, які були повернуті до суду без вручення з підстав відмови адресата від одержання.

Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Приймаючи вищевикладене та відмову відповідача від отримання кореспонденції, що засвідчено у поштових повідомленнях наявних в матеріалах справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 належним чином сповіщався про дату, час і місце проведення судових засідань по справі, усіма можливими передбаченими законодавством способами.

Стосовно посилань ОСОБА_1 , що судом не було взято до уваги, що у відповідності до даних в паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до неналежного сповіщення відповідача під час розгляду справи, судом не приймаються, як не спроможні, оскільки як вже судом встановлено, судом було здійснено повідомлення ОСОБА_1 під час розгляду справи у тому числі за вищевказаною адресою зареєстрованого місця проживання, а відтак відсутні будь-які порушення в частині сповіщення відповідача про дату, час і місце проведення розгляду цієї справи.

Також суд вважає безпідставними твердження відповідача, що не встановлення зареєстрованого його місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , яка не належить до території Київського району міста Одеси, призвело до порушення судом територіальної юрисдикції розгляду справи, виходячи з наступного.

Як вже зазначено, судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, було отримано відповідь з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.75), згідно якої було отримано інформацію, що ОСОБА_1 в місті Одесі та Одеській області не значиться.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З поданих до позову доказів, судом було встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до території Київського району міста Одеси.

Зазначені обставини також підтверджуються наданою відповідачем до цієї заяви копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 24.04.1998 року Залізничним РУ ГУМВС України в місті Києві на ім`я ОСОБА_1 , з якої вбачається, що до реєстрації 29.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Також з поданих до позову документів судом було встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно:

- земельна ділянка, площею 0,0726 га, з цільовим призначенням для введення індивідуального садівництва, за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :23:016:0029, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 31.01.2008 року Управлінням земельних ресурсів міста Одеси, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі за №03;

- двоповерховий дачний будинок, загальною площею 920,4 кв.м., розташований на земельній ділянці, площею 0,0726 га, за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.11.2008 року по справі №2-6842/2008, яке набрало законної сили 08.12.2008 року, зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 17.03.2009 року, номер запису 2042, в книзі: 27с-88, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №22217210 від 19.03.2009 року.

Отже, приймаючи відсутню інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , а також враховуючи останнє відоме місце реєстрації відповідача в Київському районі міста Одеси та наявності в останнього на праві власності нерухомого майна, яке також розташоване в Київському районі міста Одеси, суд доходить до висновку, що справа №947/32389/21 підсудна Київському районному суду міста Одеси у відповідності до положень ч.9 ст.28 ЦПК України, та була розглянута належним судом встановленим законом в розумінні практики ЄСПЛ.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступному.

Так, у відповідності до вказаного паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 24.04.1998 року Залізничним РУ ГУМВС України в місті Києві на ім`я ОСОБА_1 , що відповідач за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований 29.10.2021 року.

У той же час, позовна заява ОСОБА_2 по цій справі надійшла до суду 22.10.2021 року.

Запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, судом було сформовано та передано до відправлення в дводенний термін з дня отримання позову у відповідності до положень ч.6 ст. 187 ЦПК України.

Частиною 2 статті 31 ЦПК України передбачено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином сповіщеним про дату, час і місце проведення розгляду цивільної справи №947/32389/21 у тому числі за зареєстрованим місцем проживання, а судом підсудність справи було встановлено у відповідності до належних документів і відомостей наявних в матеріалах справи, що не призвело до порушення правил територіальної юрисдикції справи.

За наслідком викладених висновків, суд також вважає неспроможними доводи сторони відповідача, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості на подання відзиву на позовну заяву та доказів до нього, які б впливали на висновки суду за наслідком розгляду справи.

Крім того, з матеріалів цивільної справи №947/32389/21 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , не отримуючи судову кореспонденцію, був безпосередньо обізнаний про наявне відносно нього судове провадження, про що свідчить подана останнім 18.04.2022 року до суду заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.145), а також підпис останнього про ознайомлення, що мало місце 21.04.2022 року, з одночасним отриманням копії позовної заяви з додатками до позову (а.с.144).

Станом на момент ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи, суд перебував на стадії підготовчого судового провадження.

Як вбачається у п`ятнадцятиденний термін з дня ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_1 не скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, та не скористався процесуальним правом на прийняття участі по справі.

Будь-яких належних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 поважних причин, які перешкоджали останньому приймати участь і здійснювати усі процесуальні права та обов`язки, покладені на останнього ЦПК України, у тому числі на подання відзиву на позовну заяву і докази по справі, після ознайомлення з матеріалами цивільної справи 21.04.2022 року, тобто будучи обізнаним про наявним відносно нього судовим провадженням, стороною відповідача до цієї заяви і в судовому засіданні не надано і належним чином не доведено.

Отже, враховуючи викладені обставини в сукупності, приймаючи обізнаність ОСОБА_1 про наявне відносно нього судове провадження на стадії підготовчого судового провадження, безпідставне не подання відзиву на позовну заяву у встановлені судом в ухвалі суду від 03.11.2021 року строки, а також приймаючи, що у відповідності до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд вважає безпідставними доводи сторони відповідача, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості на участь під час розгляду справи та був позбавлений можливості на подання відзиву на позовну заяву і поданні відповідних доказів, для доведення своєї правової позиції і заперечень стосовно цього спору.

Крім того, суд зазначає, що усі доводи заявника у заяві зводяться до того, що відповідач надає свою оцінку вже наявним у справі доказам.

На підставі вищевикладеного в сукупності, приймаючи, що свідоме нехтування процесуальними правами і обов`язками не є підставою для скасування заочного рішення суду, суд вважає посилання заявника в обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду безпідставними та необґрунтованими.

Одночасно судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вищевикладеного, судом не встановлені підстави для скасування заочного рішення суду, а саме одночасна доведеність усіх обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, не подав з поважних причин відзиву на позовну заяву і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2022 року по цивільній справі №947/32389/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, є необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення.

При викладених обставинах та керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2022 року по цивільній справі №947/32389/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає. Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та може бути оскаржена разом з судовим рішенням по цій справі.

Повний текст ухвали суду складено 21.10.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.