ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6124/22 Справа № 188/73/21 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 10 жовтня 2008 року було укладено договір б/н, відповідно до умов якого, остання отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначали, що ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та "Тарифами", складає між нею і банком договір, про що свідчить її підпис у заяві.

Вказували, що відповідно до п.п.3.2,3.3 договору клієнт дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, у зв`язку з чим кредитний ліміт було збільшено до 5 000 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 допустила значне порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 16 062,76 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4 945,11 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 11 117,65 грн., які просили суд першої інстанції стягнути на власну користь.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року позов АТ КБ ПриватБанк задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 945,11 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позов задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що розмір відсотків було встановлено в підписаній відповідачем анкеті-заяві від 10 жовтня 2018 року, а також довідці про умови кредитування від 10 жовтня 2018 року з використанням кредитки Універсальна, яка встановлена на рівні 22,8% на рік на залишок заборгованості. Відповідач до банку із заявою про розірвання договору не звертався, отже прийняв умови щодо сплати відсотків. Суд повинен був встановити реальну відсоткову ставку та здійснити розрахунок заборгованості самостійно.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк відповідач по справі не скористалася.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі 16 062,76 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмовлених позовних вимог, оскільки в іншій частині апелянтом не оскаржується (стаття 367 ЦПК України).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2008 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву.

Відповідно до заяви, позичальник підтвердила, що ознайомлена та згодна із «Умовами та Правилами надання банківських послуг», Правилами надання послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.19).

У вказаній анкеті-заяві встановлено, що позичальником отримано кредитний ліміт в розмірі 100 грн. із базовою процентною ставкою в 1,9% на місяць із розрахунку в 360 днів в році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії картки. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу видано картку з № НОМЕР_1 .

Станом на 30 листопада 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 16 062,76 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4 945,11 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 11 117,65 грн., які просили суд першої інстанції стягнути на власну користь.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з в анкеті-заяві базова процентна ставка за кредитом не зазначена та відповідно до наданих розрахунків вона постійно змінювалась з 22.80% до 42%. На визначення розміру заборгованості позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на витяги з Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. В той же, зважаючи, що останні не були підписані позичальника, вони не можуть бути частиною кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною першої статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року №6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року №6-82цс16.

За правилами частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1155, рекомендоване поштове відправлення це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пункту 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Аналогічні положення містять пункти 2,99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

З огляду на зазначене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що підписавши 10 жовтня 2008 року анкету-заяву б/н, сторони погодили, що на її підставі позичальник отримує кредитний ліміт в розмірі 100 грн. та сплатою відсотків в розмірі 1,9% на місяць. Разом із тим, зокрема з розрахунку заборгованості вбачається, що банком неодноразово змінювалася відсоткова ставка за користування кредитом за кредитним договором №б/н від 10 жовтня 2008 року, в той же час відомості про повідомлення позичальника банком про збільшення розмір відсоткової, а саме з 01 січня 2013 року в розмірі до 30% річних, з 01 вересня 2014 року до 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року до 43,20% в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Підвищення процентних ставок з 01 січня 2013 року в розмірі до 30% річних, з 01 вересня 2014 року до 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року до 43,20% відбулося після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» (10 січня 2009 року).

З огляду на те, що сторони не дійшли згоди щодо підвищення процентної ставки з 01 січня 2013 року в розмірі до 30% річних, з 01 вересня 2014 року до 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року до 43,20%, то дії банку щодо підвищення процентів є неправомірними, банк помилково нараховував суму заборгованості за процентами за період з 01 січня 2013 року до 30 листопада 2020 року з урахуванням підвищеної процентної ставки, яка із позичальником не погоджувалася.

Установивши, що банк незаконно підвищував проценту ставку за період з 01 січня 2013 року до 30 листопада 2020 року, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду.

Суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором,

а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши наявність між сторонами кредитних правовідносин, пославшись на недоведеність розміру процентів, формально відмовив у задоволенні позовних вимог банку про стягнення процентів за користування кредитними коштами, фактично самоусунувшись від розгляду справи про стягнення процентів за користування кредитними коштами за ставкою, яка була узгоджена сторонами на рівні 22,8% річних.

Відповідний висновок був здійснений Верховним Судом у своїй постанові від 10 листопада 2021 року по справі №202/3628/20, провадження №61-9598св21.

Зважаючи на нездійснення свого процесуального обов`язку судом першої інстанції, колегія суддів проводить власний калькуляційний розрахунок заборгованості відповідача перед банком за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором №б/н від 10 жовтня 2008 року.

Так, колегія суддів зауважує, що розрахунок заборгованості за період з 19 вересня 2008 року по 01 січня 2013 року повністю відповідає умовам кредитного договору, укладеного між сторонами, процентна ставка нараховувалася на рівні в 22,80% річних, отже підстав для перегляду розрахунку за відповідний період відсутні.

При цьому, здійснюючи розрахунок реальних відсотків, що підлягали сплаті позичальником за подальший період, колегія суддів керувалась випискою банку про карткові рахунки, та здійснювала розрахунок суми заборгованості на місяць, з урахуванням платежів здійснених позичальником щомісяця.

Отже, заборгованість по відсоткам за кредитом станом на кінець листопада 2020 року складає 2 866,81 грн., обрахунок яких проходив з урахуванням відсотків, що нараховувалися станом:

31 грудня 2013 року складала 410 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 7,79 грн. з розрахунку 410 х 1,9%;

30 січня 2014 року відсутня позитивний баланс 35 грн.;

28 лютого 2014 року складала 933,92 грн., відсотки не нараховувалася внаслідок дії пільгового періоду;

31 березня 2014 року складає 3 444,57 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 65,45 грн. з розрахунку 3 444,57 х 1,9%;

30 квітня 2014 року складає 4 862,10 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 92,38 грн. з розрахунку 4 862,10 х 1,9%;

31 травня 2014 року складає 4 786,40 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 90,94 грн. з розрахунку 4 786,40 х 1,9%;

30 червня 2014 року складає 4 669,40 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 88,72 грн. з розрахунку 4 669,40 х 1,9%;

31 липня 2014 року складає 4 541,40 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 86,29 грн. з розрахунку 4 541,40 х 1,9%;

31 серпня 2014 року складає 4 411,90 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 83,83 грн. з розрахунку 4 411,90 х 1,9%;

30 вересня 2014 року складає 4 241,90 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 80,60 грн. з розрахунку 4 241,90 х 1,9%;

31 жовтня 2014 року складає 4 240,35 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 80,57 грн. з розрахунку 4 240,35 х 1,9%;

30 листопада 2014 року складає 4 150,35 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 78,86 грн. з розрахунку 4 150,35 х 1,9%;

31 грудня 2014 року складає 4 085,35 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 77,62 грн. з розрахунку 4 085,35 х 1,9%;

31 січня 2015 року складає 4 020,35 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 76,39 грн. з розрахунку 4 150,35 х 1,9%;

28 лютого 2015 року складає 3 880,35 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 73,73 грн. з розрахунку 3 880,35 х 1,9%;

31 березня 2015 року складає 3 790,34 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 72,02 грн. з розрахунку 3 790,34 х 1,9%;

30 квітня 2015 року складає 3 725,34 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 70,78 грн. з розрахунку 3 725,34 х 1,9%;

31 травня 2015 року складає 3 660,34 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 69,55 грн. з розрахунку 3 660,34 х 1,9%;

30 червня 2015 року складає 3 595,34 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 68,31 грн. з розрахунку 3 595,34 х 1,9%;

31 липня 2015 року складає 3 505,34 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 66,60 грн. з розрахунку 3 505,34 х 1,9%;

31 серпня 2015 року складає 3 415,34 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 64,89 грн. з розрахунку 3 415,34 х 1,9%;

30 вересня 2015 року складає 3 406,67 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 64,73 грн. з розрахунку 3 406,67 х 1,9%;

за період з жовтня 2015 року по червень 2017 року сума заборгованості була незмінною, оскільки позичальник картковим рахунком не користувався, кошти з метою погашення заборгованості не вносилися та автоматично банком не списувалися, а тому на суму 3 406,67 грн. впродовж 20 місяців нараховувалися відсотки на загальну суму 1 294,53 грн. з розрахунку 3 406,67 х 1,9% х 20;

31 липня 2017 року складає 3 372,56 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 64,08 грн. з розрахунку 3 372,56 х 1,9%;

31 серпня 2017 року складає 1 967,24 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 37,38 грн. з розрахунку 1 967,24 х 1,9%;

31 вересня 2017 року складає 566,68 грн., розмір відсотків за вказаний період складає 10,77 грн. з розрахунку 566,68 х 1,9%;

в подальшому відсотки нарахуванню не підлягали зважаючи на відсутність тіла кредиту.

При цьому, колегія суддів зауважує, що рішення суду першої інстанції не переглядалося в частині вирішення судом першої інстанції обґрунтованості вимог банку в частині стягнення на власну користь заборгованості за тілом кредиту, оскільки не оскаржувалося позивачем, в той час як суд апеляційної інстанції здійснює перегляд рішення суду першої в межах вимог та доводів апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги із скасуванням рішення суду в частині відмови банку у стягненні з відповідача на власну користь процентів по кредиту, задовольнивши в цій частині позов частково, та стягнувши з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом станом на 30 листопада 2020 року в розмірі 2 866,81 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги АТ КБ ПриватБанк на користь останнього з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції в розмірі 1 103,90 грн. (48,63% задоволених вимог) та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 878,15 грн. (25,79% розмір задоволених вимог).

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2022 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення на користь позивача відсотків за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за процентами по кредиту в розмір 2 866 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 81 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 982 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят два) грн.05 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.