Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4523/22
Номер провадження2/711/2080/22
РІШЕННЯ
13 жовтня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді: Казидуб О.Г.
при секретарі: Зайцевій О.І.
представника позивача-адвоката: Хомік С.Г.
представника відповідача за дорученням: Прокопчук А.П
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення-,
Вказує, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності їй та померлому в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не залишилось.
Вважаючи себе спадкоємцем 4 черги , так як вона проживала з померлим з 1990 року по 2022 рік однією сім`єю (більше 5 років), вона подала до Другої Черкаської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою від 23.08.2022 року їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, так як шлюб між нею та ОСОБА_2 в 1989 році розірвано.
З 1978 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Так як чоловік зловживав спиртними напоями, бив її, по її ініціативі шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу поведінка чоловіка різко змінилась і вони в 1990 році поновили шлюбні відносини і почали знову проживати однією сім`єю як чоловік та жінка, однак, шлюб повторно не зареєстрували. Вони вели спільне господарство, разом приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї (робили ремонт в квартирі, придбавали продукти харчування, разом харчувалися, їздили на відпочинок). Вони спільно несли витрати на утримання квартири. Після його смерті здійснила поховання.
Встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини.
Просить встановити юридичний факт про те, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1990 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, більше 5 років.
14 вересня 2022 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 та адвокат Хомік С.Г., який діє в інтересах позивача, в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили її задоволити. Позивач додатково зазначила, що вона жила за рахунок померлого. Від сімейного лікаря всі повідомлення приходили на її номер телефону.
Представник відповідача Черкаської міської ради за дорученням Прокопчук А.П. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту проживання нею з померлим однією сім`єю більше ніж 5 років.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що померлого вона знала. В своїй квартирі вона проживає з 2007 року, і з цього часу вона знайома була і з померлим і з позивачем. В їхню квартиру заходила для того, щоб віддати гроші за під`їзд. Спід`їздвказала, що відносини у них були різні, вони жили і мирно і іноді скандалили. Померлий не вмів готувати, їжу для нього готувала позивачка. Також свідок вказала, що знає про те, що позивачка ніде не працювала, сім`ю забезпечував померлий. Він працював десь в сфері ЖКХ.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що померлого вона знала, в зв`язку з тим, що проживає в своїй квартирі з двохрічного віку. В їхній квартирі іноді бувала, в квартирі проживали ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , вони були подружжям. Позивачка виготовляла заготовки для тортів, а він продавав їх на базарі. У них був такий мікробізнес. Вона разом їздили відпочивати. Вони, навіть, їздили відпочивати вже в той час, коли померлий захворів, то позивачка його доглядала. Він хворів з 2021 року, вона за ним доглядала, в зв`язку з тим, що він був «лежачий», у нього було «онко-захворювання». Вони жили як подружжя. Свідок зазначила, що їй відомо, що позивачка доглядала за померлим за власні кошти. Для неї це була сім`я, вони все робили разом, вона навіть не знала, що вони розлучені.
Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних Серії НОМЕР_1 , виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 05 серпня 2003 року, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та члену її сім`ї ОСОБА_2 .
Як вбачається з Довідки № 405/12-03-33 від 22.05.2007, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси, 22 грудня 1978 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , актовий запис № 2541. 03 жовтня 1989 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта № 520.
Також, відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Придніпровським відділом РАЦС, 03 жовтня 1989 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Встановлено, що в Талоні зняття з реєстрації місця проживання в Україні, місцем реєстрації померлого ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_1 .
Постановою нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А. встановлено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою до Другої черкаської державної нотаріальної контори, в якій просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що залишилася після смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 відсутній родинний зв`язок (не є родичами), тому свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно, видати неможливо. Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , що залишилася після смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Отже, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріусу необхідно надати документ, який підтверджує родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем.
У випадку відсутності будь-якого документа, необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину, або виявлення помилки в поданих документах, у нотаріуса немає правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснюєтья право на звернення до суду за визнанням факту родинних чи інших відносин з спадкодавцем.».
Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).
Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
З урахуванням наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що в даному випадку, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж із 1990 року до дня смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року в справі №205/7584/16-ц.
Згідно показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в цивільному шлюбі однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 (за цією адресою і зареєстровані). Прожили разом багато років, до самої його смерті.
Також, факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу підтверджується фотознімками, які знаходяться в матеріалах справи.
На підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про доведеність ОСОБА_1 факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини (з 1990 року до дня смерті ОСОБА_2 ), оскільки, їхні відносини мали характер сімейних та були пов`язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.
Оскільки, в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.
Задоволення заяви ОСОБА_1 необхідне їй для подальшого оформлення права на спадщину після ОСОБА_2 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 315-316, 319 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити .
Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1990 по 21.10.2021 року, тобто більше 5 років
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2022 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб