Єдиний унікальний номер 725/5445/22
Номер провадження 2-з/725/44/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках судового розгляду справи за його позовом до ОСОБА_2 , треті особи приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О., ОСОБА_3 , ДП «СЕТАМ» система електронних торгів арештованим майном, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом та просила визнати автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 250 д.н.з. НОМЕР_1 спільним сумісним майном подружжя; визначити, що частки співвласників даного автомобіля є рівними та становлять 1/2; визнати за позивачем право власності на 1/2 вказаного автомобіля та право спільної сумісної власності на вказане майно припинити; зупинити передачу вказаного автомобіля ДП «Сетам» на реалізацію для примусового виконання виконавчого листа №725/4485/21, виданого 21.03.2022 року.

В рамках судового розгляду вказаного спору 19.10.2022 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову в якій останній просив забезпечити позов шляхом зупинення реалізації арештованого майна транспортного засобу марки Mercedes-Benz GLE 250 д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 по зведеному виконавчому провадженню №69825089, яке перебуває на примусовому виконанні в приватного виконавця Кондрюка К.О. про стягнення боргів з ОСОБА_2 , дата проведення аукціону - 27.10.2022 року о 09 год. 00 хв., номер лоту - 517519, стартова ціна 1554200 грн. м. Чернівці, вул. Руська, 248 та заборони реалізації даного арештованого автомобіля до закінчення розгляду справи в суді.

В обґрунтування вказаної заяви вказував на те, що предметом спору у справі є транспортний засіб марки Mercedes-Benz GLE 250 д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 на який 17.08.2022 року приватним виконавцем було накладено арешт в рамках виконавчого провадження з примусового виконавчого листа №725/4485/21 виданого 21.03.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів за договором позики в розмірі 29500 доларів США. Оскільки, проведення аукціону з реалізації вказаного транспортного засобу призначено на 27.10.2022 року, а він звернувся до суду з вище вказаним позовом, вважає наявними підстави для забезпечення його позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна та заборони його реалізації до закінчення розгляду справи в суді.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом п`ятим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Так, судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про визнання переданого на реалізацію транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя, визнання за ним права власності на 1/2 ідеальну частку вказаного майна та зупинення передачі його на реалізацію.

Отже, з вимогами про зняття арешту з відповідного майна, як це передбачено у п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позивач до суду не звертався.

Крім того, однією із заявлених позовних вимог є зупинення передачі вказаного автомобіля ДП «Сетам» на реалізацію для примусового виконання виконавчого листа №725/4485/21, виданого 21.03.2022 року, що фактично дублює вимоги заяви про забезпечення позову в частині зупинення реалізації арештованого майна. Натомість, захід забезпечення позову не може бути тотожнім позовним вимогам, що узгоджується з правовою позицією сформованою Верховним судом у постанові № 752/24015/20 від 22.09.2021 року.

Крім того, вирішуючи дану заяву по суті, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до висновків Верховного суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 640/13156/18 принципи розумності, обґрунтованості і адекватності також повинні застосовуватись при зупиненні судами реалізації арештованого майна, оскільки такі заходи можуть бути застосовані учасниками виконавчого провадження також з метою незаконного зупинення здійснення виконавчих дій.

Судом встановлено, що реалізація арештованого спірного транспортного засобу призначена на 27.10.2022 року в рамках примусового виконання судового рішення у справі №725/4485/21 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .

За змістом ст. 129-1 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Так, під забезпеченням позову по суті слід розуміти обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до правової позиції Верховного суду у постанові №638/5084/20 від 29.09.2021 року, суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. У вказаній постанові Верховний суд зазначив, що фактично заявник просить ужити заходів забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову як заборони приватному виконавця вчиняти дії стосовно реалізації майна спрямований на перешкоджання виконанню судового рішення у іншій справі, а тому такі вимоги не можуть бути задоволені в рамках забезпечення позову у даному спорі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 152, 153, 157, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках судового розгляду справи за його позовом до ОСОБА_2 , треті особи приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О., ОСОБА_3 , ДП «СЕТАМ» система електронних торгів арештованим майном відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого ЦПК України або в той самий строк через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого та п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна