Справа № 302/1145/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.,

з участю секретаря: Ігнатко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою релігійної організації «Релігійної громади Української Православної Церкви (Православної церкви України) Свято-Вознесенської парафії на ухвалу Міжгірського районного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 302/1145/21 (Головуючий: Кривко В.П.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року Релігійна організація "Релігійна громада Української Православної Церкви Свято-Вознесенської парафії" звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні належним позивачу майном та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Релігійній організації «Релегійна громада Української православної церкви України (ПЦУ) Свято-Вознесенської парафії», на праві власності належить нежитлова будівля церква (Свято-Вознесенський храм) у АДРЕСА_1 , записом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг № 21733721). Релігійна громада та її представник не можуть користуватися і розпоряджатися цим нерухомим майно за цільовим призначенням, бо цьому перешкоджає відповідач ОСОБА_2 , який представляє себе настоятелем храму релігійної громади Української Православної Церкви «Свято-Вознесенської церкви с.Присліп (Нижній)» і який не допускає в церкву , і має ключ до вхідних дверей. З цього приводу позивач неодноразово звертався до старости села Присліп і у відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області. Однак ці звернення залишилися не розглянутими.

На стадії підготовчого провадження у суді першої інстанції, представник відповідача адвокат Захарчук А.П. подав клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що в господарському суді міста Києва відкрито провадження по справі № 910/4026/20 за позовом Хустської єпархії Українськаої православної церкви до Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження голови Закарпатської ОДА № 463 від 29.08.2019 року «Про реєстрацію статуту релігійної громади Православної церкви України Свято Вознесенської парафії с.Присліп Міжгірського району Закарпатської області, а тому від вирішення даної справи в господарському судочинстві залежить правильне вирішення розглядуваної судом справи цивільного судочинства.

Ухвалою Міжгірського районного суду від 01 лютого 2022 року відмовлено стороні відповідача в задоволенні клопотання представника адвоката Захарчук А.П. про зупинення провадження в справі до набрання законної сили рішення Господарського суду м.Києва в справі № 910/4998/20.

Закрито провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись із даною ухвалою у частині закритя провадження у справі, релігійна організація «Релігійної громади Української Православної Церкви (Православної церкви України) Свято-Вознесенської парафії подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції, як такої що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, позаяк відповідачем є ОСОБА_1 , який перешкоджає доступу до церкви представнику релігійної громади Труш В.М., який згідно установчих та реєстраційних документів є керівником зазначеної Релігійної громади, цим самим вчиняє перешкоди в користуванні належним позивачу майном. Поряд з цим, відповідач є приватною особою, яка вчиняє перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні майном, а за таких обставин, справа не віднесена під юрисдикцію Господарського суду Закарпатської області.

Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Кавка І.І., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що Релігійна організація "Релігійна громада Української Православної Церкви Свято-Вознесенської парафії" звернулася із позовом до ОСОБА_1 у якому просили зобов`язати ОСОБА_1 не чинити першкоди Релігійній організації "Релігійна громада Української Православної Церкви Свято-Вознесенської парафії" в користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності нежитловою будівлею-церквою (Свято-Вознесенським храмом), звільнивши будівлю та надавши вільний доступ Релігйній організації до нежитлової будівлі-церкви.

Відповідачем ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано відзив, і до діного відзиву додано документи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 діє як священник та настоятель Релігійної громади УПЦ. Зазначене підтверджується Протоколом № 3 Парафіальних зборів релігійної організації УПЦ Свято-Вознесенської церкви с. Присліп «Нижній» Міжгірського району Закарпатської області від 17.11.2019 року (а.с. 51-56) та довідкою Хустської єпархії Української православної церкви підписаної Митрополитом Хустським та Виноградівським ( а.с. 68).

Згідно п. 1.7 статуту релігійної Громади Української Православної Церкви прийнятого на загальних зборах віруючих 18.03.1999 року Парафія як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і цього Статуту. Даний статут зареєстровано згідно Свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади 24 вересня 1999 року під № 502.

Конституцією України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюються виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Місцеві загальні суди розглядають у першій інстанції усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Місцевому загально суду, згідно з вимогами ст.19 ЦПК України, підвідомчі справи у спорах, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 4 ГПК юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.04.2021 р. № 910/10011/19 (12-84гс20) звернула увагу, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК незалежно від того, чи є позивач та інші учасники справи акціонерами (учасниками) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18, від 18 березня 2020 року у справі № 466/6221/16-а, від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15, від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20.

Юрисдикція судового спору визначається за предметом спору, тобто за змістом та дійсним характером спірних правовідносин.

Отже, спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом) відносяться до спорів щодо управління такою юридичною особою і мають розглядатись у порядку господарського судочинства.

У зв`язку із цим ВП ВС уточнила правову позицію, викладену в постановах від 18 грудня 2019 року в справі № 916/2086/19, від 20 листопада 2019 року в справі № 910/8132/19, від 22 січня 2020 року в справі № 809/1025/17 та інших, у яких викладена аналогічна позиція, зазначивши, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Від імені сторін, по суті діють представники релігійних громад, які є релігійними організаціями, що зареєстровані в Україні як юридичні особи.

За змістом позовних вимог мова йде про задоволення вимог однієї релігійної організації (релігійної громади) до іншої релігійної організації (релігійної громади) в частині приналежності та користування і розпорядження нерухомим майном у вигляді культової споруди (церквою) для проведення релігійних обрядів (богослужінь), тобто про захист речового права на майно між юридичними особами, а тому цей спір має вирішуватися у порядку господарського судочинства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо закриття провадження у справі, оскільки така не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу релігійної організації «Релігійної громади Української Православної Церкви (Православної церкви України) Свято-Вознесенської парафії залишити без задоволення.

Ухвалу Міжгірського районного суду від 01 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді: