Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/288/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 жовтня 2022 року м. Овруч
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Вачко В. І.
з секретарем Деменчук О. Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів , -
08.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь неповернуту суму позики, отриману згідно з договором позики від 10.03.2019 року, в розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно гривневому виразу, який визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, та три проценти річних від простроченої суми за період з 11.04.2019 року по 08.02.2022 року в розмірі 254,96 доларів США, що еквівалентно гривневому виразу, який визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, мотивуючи тим, що відповідач не виконав свої договірних зобов`язань та своєчасно не повернув позики.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав, будучи належно повідомленим, в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотань не заявляв.
Позивач подав заяву про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задоволити.
Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотання позивача, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи.
Відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
10.03.2019 року між ОСОБА_1 , позивачем у справі, та ОСОБА_2 , відповідачем у справі, було укладено у простій письмовій формі договір позики, згідно з яким позивач - позикодавець надав відповідачу - позивальнику в борг 3000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позику протягом місяця до 10.04.2019 року. Факт укладення сторонами у справі договору позики на зазначених умовах та передачі позивачем відповідачу грошових коштів в сумі 3000 доларів США підтверджується письмовою розпискою, наданою відповідачем позивачу.
Однак відповідач своїх зобов`язань щодо повернення отриманої суми позики у встановлений договором строк не виконав, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України є підставою для нарахування та сплати позичальником на користь позикодавця трьох процентів річних від простроченої суми, які за період з 11.04.2019 року по 08.02.2022 року, склали 256,96 доларів США. Факт знаходження оригіналу розписки в позивача - кредитора у справі свідчить про неповернення позики відповідачем - боржником.
У зв`язку з цим позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості, яка складається із суми основного боргу та трьох процентів річних, в судовому порядку.
У відповідності до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).
Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем доказів на спростування наявності у нього заборгованості перед позивачем не подано.
Відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі заявлених вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Тому керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280, 281, 284, 287, 288, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.15.5 п.15 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень, Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , неповернуту суму позики, отриману згідно з договором позики від 10.03.2019 року, в розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно гривневому виразу, який визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, три проценти річних від простроченої суми за період з 11.04.2019 року по 08.02.2022 року в розмірі 254,96 доларів США, що еквівалентно гривневому виразу, який визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення, подавши заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 12.10.2022 року.
Суддя: В. І. Вачко