Провадження № 2/554/1019/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судового засідання - Деменко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради (36000, м. Полтава, вул. Соборнотсі, 36), третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи 30), про визнання права постійного користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із спільним позовом, відповідно до якого прохали суд визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 та ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право постійного користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , площею 42,00 кв.м.

В обґрунтування вимог позивачами зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 27.03.1991 (протокол №12) двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , площею 42,00 кв.м, була закріплена як службова за «житлово-комунальним відділом Тепловозоремонтного заводу. Зазначена квартира була виділена ОСОБА_1 підприємством Тепловозоремонтний завод для

проживання на сім`ю з чотирьох осіб на підставі договору найму житлового приміщення. Відповідно до Архівного витягу із додатку до рішення виконавчого комітету

Полтавської міської ради від 24.05.2000 р. №140 «Про затвердження протоколу №6 засідання

комісії з житлових питань при міськвиконкомі від 12.05.2000 р.» за клопотанням керівництва

Тепловозоремонтного заводу зазначену двокімнатну квартиру

АДРЕСА_2 , площею 42,00 кв.м, було виведено зі

складу службової з закріпленням її як ордерної за громадянином

ОСОБА_1 , який в ній мешкає. Відповідно до листа від 12.10.2021 р. №1366/2021, виданого КП «Житлово-

експлуатаційна організація №2», яка з 31.12.2012 р. є балансоутримувачем будинку

АДРЕСА_3 , наймачем зазначеної квартири є

ОСОБА_1 , зазначена квартира не має статусу службової. 22.05.2018 р. ОСОБА_1 укладено договір №016030 про

надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з КП «ЖЕО №2»

Полтавської міської ради, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зазначений

наймачем квартири

АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки від 12.10.2021 р. №3390, виданої КП «Житлово-експлуатаційна організація №2», у квартирі

АДРЕСА_2 на даний час зареєстровані та фактично проживають чотири особи, а саме:

ОСОБА_1 (основний квартиронаймач) та члени його сім`ї: ОСОБА_2

(дружина), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (дочка). Відповідно до Актів від 20.10.2021 p., складеного сусідами Позивачів у будинку

АДРЕСА_3 , підтверджено факт проживання

Позивачів у квартирі

АДРЕСА_2 . Родина позивачів проживає в квартирі

АДРЕСА_2 , користується нею, веде в ній спільне господарство разом з

основним наймачем - ОСОБА_1 починаючи з 22.05.1991 p.. що

підтверджується довідкою від 12.10.2021 р. №3390, виданої КП «ЖЕО №2». Відповідно, позивачі разом утримують житло і як добросовісні наймачі своєчасно сплачують комунальні

послуги, якими користуються в зазначеній квартирі.

12.10.2021 року позивачі звернулися до КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради з заявою про отримання ордеру на квартиру АДРЕСА_2 , площею 42,00 кв.м, на що отримали письмову відповідь (лист від 12.10.2021 р. №1366/2021), в якій зазначено, що в архіві КП «ЖЕО-2» відсутній ордер на

дану квартиру, оскільки КП «ЖЕО-2» не є правонаступником бувших житлових

організацій, а житловий будинок

АДРЕСА_3 переданий на баланс підприємства лише 31.03.2012 р. Таким чином, з метою

забезпечення можливості приватизації займаного жилого приміщення - квартири

АДРЕСА_2 позивачам було

рекомендовано звернутися до суду за захистом свого права, оскільки саме ордер на квартиру

є документом, на підставі якого здійснюється приватизація державного житлового фонду.

Відповідно до довідки від 10.11.2021 р. №13978, виданої ПП «Полтавське БТІ

«Інвентаризатор», реєстрація права власності на квартиру

АДРЕСА_2 не проводилася.

Наразі, позивачі позбавлені можливості оформити право власності на займане нами житло в порядку приватизації державного житлового фонду відповідно до закону, оскільки у позивачів відсутній ордер на квартиру, в якій вони проживають, а отримати його немає можливості.

10.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі із викликом всіх учасників справи.

01.02.2022 року до суду від позивачів надійшла уточнена позовна заява про визнання права постійного користування житловим приміщенням.

21.02.2022 року від Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської радидо суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду також прохали розгляд справи проводити без участі представника управління з урахуванням викладеного у відзиві.

07.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, про визнання права постійного користування житловим приміщенням до судового розгляду по суті.

Інших письмових заяв по суті справи, відповідно до ст. 174 ЦПК України, до суду не надходило.

Від позивачів до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача - Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради у відзиві прохав розглянути справу за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи у справі - КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, неявка якого не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів позову, позивачі мають певні перешкоди у реалізації права на приватизацію житла, а саме двокімнатною квартирою

АДРЕСА_2 , загальною площею 42,2 кв.м., що складається з: коридор площею 6,1 кв.м., кімната площею 20,2 кв.м., ванна площею 4,0 кв.м., туалет площею 2,3 кв.м., кухня площею 9,6 кв.м.; житловою площею 20,2 кв.м.

Балансоутримувачем вказаного будинку АДРЕСА_3 є Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 27.03.1991 (протокол №12) двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , площею 42,00 кв.м., була закріплена як службова за «житлово-комунальним відділом Тепловозоремонтного заводу.

Згідно Архівного витягу із додатку до рішення виконавчого комітету

Полтавської міської ради від 24.05.2000 р. №140 «Про затвердження протоколу №6 засідання

комісії з житлових питань при міськвиконкомі від 12.05.2000 р.» за клопотанням керівництва

Тепловозоремонтного заводу зазначену двокімнатну квартиру

АДРЕСА_2 , площею 42,00 кв.м, було виведено зі

складу службової з закріпленням її як ордерної за громадянином

ОСОБА_1 , який в ній мешкає.

Відповідно довідки від 12.10.2021 р. №3390, виданої КП «Житлово-експлуатаційна організація №2», у квартирі

АДРЕСА_2 на даний час зареєстровані та фактично проживають чотири особи, а саме:

ОСОБА_1 (основний квартиронаймач) та члени його сім`ї: ОСОБА_2

(дружина), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (дочка).

З матеріалів справи встановлено, що

ОСОБА_1 квартира

АДРЕСА_2 , площею 42,00 кв.м виділена останньому підприємство Тепловозоремонтний завод для проживання на сім`ю з чотирьох осіб на підставі договору найму. У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК Української РСР). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім`ї наймача. При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Згідно зі ст. 8 Житлового кодексу Української PCP громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах,

шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

У відповідності до частини 4 та частини 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового Фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України мас право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що право на приватизацію - це закріплене, визнане та гарантоване чинним законодавством України право громадян. За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, суди не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірили доводів та наданих сторонами доказів та обґрунтували своє рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на підставі оцінки встановлених фактичних обставин та аналізу наведених норм суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про встановлення факту проживання, користування на законних правових підставах позивачів у квартирою АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 8 ЖК України, ст.ст.2, 10,11,12, 13, 60, 76-81,89, 141,229,258,259,263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, про визнання права постійного користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі. Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право постійного користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 42,2 кв.м., що складається з: коридор площею 6,1 кв.м., кімната площею 20,2 кв.м., ванна площею 4,0 кв.м., туалет площею 2,3 кв.м., кухня площею 9,6 кв.м.; житловою площею 20,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право постійного користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 42,2 кв.м., що складається з: коридор площею 6,1 кв.м., кімната площею 20,2 кв.м., ванна площею 4,0 кв.м., туалет площею 2,3 кв.м., кухня площею 9,6 кв.м.; житловою площею 20,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право постійного користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 42,2 кв.м., що складається з: коридор площею 6,1 кв.м., кімната

площею 20,2 кв.м., ванна площею 4,0 кв.м., туалет площею 2,3 кв.м., кухня площею 9,6 кв.м.; житловою площею 20,2 кв.м.

Визнати за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право постійного користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 42,2 кв.м., що складається з: коридор площею 6,1 кв.м., кімната площею 20,2 кв.м., ванна площею 4,0 кв.м., туалет площею 2,3 кв.м., кухня площею 9,6 кв.м.; житловою площею 20,2 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду, як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 17.10.2022 року

Суддя М.О. Материнко