ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: Гапонової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -
в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач) про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2022 року відстрочено позивачу сплату судового збору за подання даної позовної заяви до 14.07.2022 року.

Ухвалою суду від 20.06.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
14.07.2022 року на адресу суду надійшла квитанція про сплату судового збору на суму 992,40 грн.
У судове засідання позивач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв чи/або клопотань про відкладення не подавала .
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовними вимогами, згідно яких просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати та 3% річних за період з 03.09.2020 року по 31.05.2022 року у сумі 28 269,15 грн. за невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №320/1019/20; інфляційні витрати та 3% річних за період з 15.01.2020 року по 31.05.2022 року у розмірі 19 742,94 грн. за невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №320/3118/19.
Крім того, судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №320/3118/19, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 100% суми підвищення визначеного пенсійного забезпечення відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р.№ 704 та відповідно до вимог Закону України від 9 квітня 1992 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 1 січня 2018 р. із урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 26-32).

Також, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №320/1019/20, зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018, з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного відповідно до нової довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.01.2020 №ФК82361 зі складовими грошового забезпечення: посадовий оклад в розмірі 7190,00 грн., оклад за військовим званням 1480,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (50%) 4335,00 грн., надбавка за таємність (15%) 1078,50 грн., премія (33,3%) 2394,27 грн., всього 16477,77 грн. (а.с. 33-42).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.02.2022 року, що зареєстровано в реєстрі за №336, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Грищенко В.В. посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. 16 квітня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №560, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1963 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових коштів, які належать ОСОБА_2 як проведений перерахунок пенсії на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №320/1019/20 в сумі 80 290,30 грн.; грошових коштів, які належать ОСОБА_2 як проведений перерахунок пенсії на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №320/3118/19 в сумі 51 059,16 грн. Належність вище вказаних грошових коштів ОСОБА_2 підтверджується листом Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 18.01.2022 1000-0505-8/9078 (а.с. 22).

Так, згідно листа Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 18.01.2022 1000-0505-8/9078, ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №320/1019/20 в сумі 80 290,30 грн. та рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року у справі №320/3118/19 в сумі 51 059,16 грн. Погашення заборгованості за рішенням суду буде проведено при умові заміни сторони позивача по зазначених рішеннях суду та за окремою бюджетною програмою (а.с. 8).

Листами від 07.04.2021 року №1000-0203-8/35680 та від 29.04.2021 року №1000-0203-8/42171 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило ОСОБА_2 про те, що погашення заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, буде здійснено в межах відповідних бюджетних асигнувань, виділених на цю мету (а.с. 9-10, 13-15).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При зверненні до суду за захистом своїх порушених прав, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що оскільки судові рішення не виконані до цього часу, вона має право на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. На підтвердження стягуваних сум нею надано розрахунок заборгованості.

Таким чином, у даній справі між сторонами виник спір щодо стягнення на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, у зв`язку з неналежним виконання грошового зобов`язання за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує виникнення зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондується із обов`язком боржника щодо такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У справах №320/1019/20 та №320/3118/19 ОСОБА_2 оскаржував неправомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області як суб`єкта владних повноважень саме у порядку адміністративного судочинства.

Згідно наявних матеріалів справи, наявність у ОСОБА_1 прав на недоотриману пенсію за вказаними рішеннями закріплено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.02.2022 року, яке на даний час є чинним та неоспореним.

Водночас, у даній цивільній справі порушується питання стягнення компенсації за невиконання судового рішення на підставі ст. 625 ЦК України, згідно з ч. 2 якої передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження№14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України, дійшла висновку що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Ураховуючи те, що спір щодо нарахування, сплати та перерахунку соціальних виплат підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, спір за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України з одночасним відшкодуванням моральної шкоди також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 638/1620/20 (провадження № 61-3182св21).

Оскільки основні вимоги у справах №320/1019/20 та №320/3118/19 розглянуті в порядку адміністративного судочинства, тому позовні вимоги про стягнення компенсації на підставі положень ст. 625 ЦК України у зв`язку з невиконанням судового рішення, яким встановлено протиправність дій суб`єкта владних повноважень, також належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Київській області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, підлягає закриттю.
Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч.1 ст. 256 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд повідомляє позивачу, що розгляд справ за вищевказаними позовними вимогами віднесено до судів адміністративної юрисдикції.
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).
Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, суд повідомляє позивачу, про можливість звернення до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 19 КАС України, ст.ст. 255, 256, 353, 354 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2022 року