Справа № 404/6748/21
Номер провадження 2/404/1774/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова Сергія Євгенійовича про визнання неправомірними та скасування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності у порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_5 , яка за життя мала право власності на частку у спільній сумісній власності земельної ділянки площею 0,0045 га., розташованої на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0075 та земельну ділянку площею 0,1000 га., розташованої на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0074.

Іншими співвласниками у спільній сумісній власності на земельні ділянки з кадастровим номером :33:299:0075 та :33:299:0074 є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Вказує, що на земельних ділянках з кадастровим номером :33:299:0075 та :33:299:0074 по АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння.

Згідно відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційної довідки №269357014 від 06.08.2021 року поділяється на такі частки: ОСОБА_2 - 2/5 домоволодіння, виділених у натурі у вигляді квартири АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ) - 3/25 домоволодіння, виділених у натурі у вигляді квартири АДРЕСА_3 ; ОСОБА_4 - 7/25 домоволодіння, виділених у натурі у вигляді квартири АДРЕСА_4 ; ОСОБА_5 - 1/5 домоволодіння, виділених у натурі у вигляді квартири АДРЕСА_5 .

Вважає, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 розподілене на частки, виділено в натурі і може бути прикладом до поділу земельної ділянки на аналогічні частки.

03.03.2021 року позивач - онук ОСОБА_5 , звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. із заявою про відкриття спадщини після померлої.

Проте, постановою від 22.07.2021 року приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. у видачі свідоцтва на зазначені земельні ділянки позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, а саме яка частка у праві власності підлягає спадкуванню.

За вказаного позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою про визнання неправомірними та скасування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності у порядку спадкування.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.09.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які позивачем усунуто, подано позовну заяву в новій редакції про визнання неправомірним та скасування постанови приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. №77/02-31 від 22.07.2021 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/5 частки земельної ділянки площею 0,0045 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0075 та 1/5 частки земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0074, у порядку спадкування.

Відповідно до ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання.

14.01.2022 року відповідач ОСОБА_4 , 02.02.2022 року відповідач ОСОБА_2 , 04.02.2022 року відповідач ОСОБА_3 через канцелярію суду подали відзиви на позовну заяву, згідно яких вказали про відсутність між ними та позивачем спору щодо визнання права власності на нерухомість чи земельну ділянку.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.03.2022 року за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. належним чином завірену копію спадкової справи №5/2021 заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

В судове засідання позивач через канцелярію суду подав заяву та клопотав залишити позов в частині вимог про визнання неправомірним та скасування постанови приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. №77/02-31 від 22.07.2021 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину без розгляду, а позовні вимоги в іншій частині залишити на розгляді, задовольнити.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова Сергія Євгенійовича про визнання неправомірними та скасування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності у порядку спадкування в частині вимог щодо визнання неправомірним та скасування постанови приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. №77/02-31 від 22.07.2021 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину - залишено без розгляду.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Судом з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_5 .

За договором дарування від 19.01.1972 року ОСОБА_5 прийняла у дар 1/5 частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №269357014 від 06.08.2021 року ОСОБА_5 належить 1/5 частка домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності.

Крім того, вищевказане домоволодіння на праві приватної спільної часткової власності належить також ОСОБА_2 - 2/5 домоволодіння, ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 ) - 3/25 домоволодіння, ОСОБА_4 - 7/25 домоволодіння.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :33:299:0075 площею 0,0045 га. та :33:299:0074 площею 0,1 га. по АДРЕСА_1 зареєстровано на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5 на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 10.09.2019 року, виданого Міською радою міста Кропивницький.

Іншими співвласниками у спільній сумісній власності на земельні ділянки з кадастровим номером :33:299:0075 та :33:299:0074 є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.03.2021 року до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. звернувся онук померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за законом.

Постановою приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бикова С.Є. від 22.07.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на частку земельної ділянки площею 0,0045 га. яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0075; на частку земельної ділянки площею 0,1000 га. яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0074, в зв`язку з тим, що не можливо встановити склад спадкового майна, а саме яка частка у праві власності підлягає спадкуванню.

Згідно пункту 4.15. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. п. 4.20 п. 4 глави 10 розділу II вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

ОСОБА_1 звертаючись до суду, просив визнати за ним право власності на 1/5 частки земельної ділянки площею 0,0045 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0075 та 1/5 частки земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0074, у порядку спадкування.

На підставі ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Разом з тим, положення статті 120 ЗК України мають застосовуватися з врахуванням норм матеріального права, що визначають особливості регулювання права спільної сумісної власності.

Як зазначалося вище, земельні ділянки за кадастровими номерами :33:299:0075 площею 0,0045 га. та :33:299:0074 площею 0,1 га. по АДРЕСА_1 належали ОСОБА_5 не на праві спільної часткової власності, а на праві спільної сумісної власності.

Їх поділ або виділення з них окремих часток за життя ОСОБА_5 не проводився, розмір їх частки не визначався.

Отже, ОСОБА_5 була співвласником земельних ділянок, які належала чотирьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до позивача.

Разом з тим, враховуючи, що за життя ОСОБА_5 поділ або виділення їх часток земельної ділянки не проводився, тому до позивача не перейшло право власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування.

За таких обставин позовні вимоги щодо визнання права власності на 1/5 частки земельної ділянки площею 0,0045 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0075 та 1/5 частки земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0074, у порядку спадкування , є помилковими.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 року у справі № 489/2165/19 (провадження № 61-10376св21).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, посилання позивача на правові позиції викладені в постановах Верховного Суду суд не бере до уваги, оскільки, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду України та Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Верховного Суду, які прийняті в часі пізніше, мають перевагу над висновками Верховного Суду України та Верховного Суду, які прийняті в часі раніше.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлена позивачем вимога підлягає задоволенню частково щодо визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на земельну ділянку площею 0,0045 га., розташованої на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0075 та земельну ділянку площею 0,1 га., розташованої на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0074, які належали останній на праві спільної сумісної власності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 908,00 грн., з кожного, судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у праві спільної сумісної власності у порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0045 га., розташованої на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0075 та земельну ділянку площею 0,1 га., розташованої на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :33:299:0074, які належали останній на праві спільної сумісної власності.

У задоволенні решти вимог -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 908,00 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 13.10.2022 року

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Мохонько