Справа № 466/3412/21 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/811/3818/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А
судового засідання

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача Міністерства оборони України Мазура Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові при розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова в складі судді Едера П.Т. від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Начальник 4762 Головного військового представництва Міністерства оборони України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, клопотання про зупинення провадження у справі,

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Начальник 4762 Головного військового представництва Міністерства оборони України, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в повному обсязі.
Вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та судом неповно з`ясовано обставини справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що на Позивача розповсюджуються норми щодо соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду, не лише за призовом під час мобілізації, на особливий період, а й прийнятих на військову службу за контрактом, а також призваних на строкову військову службу у зазначений період. Посилаючись на висновки Верховного Суду наведені в постанові від 21 квітня 2021 року у справі №235/1195/20, вважає, що оскільки законодавством встановлено, що за позивачкою зберігається місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві з причин прийняття її на військову службу за контрактом, то і звільнення позивачки є незаконним, а наказ №256 від 30 березня 2021 року наказом №256 за підписом начальника 4762 ГВП МОУ є таким, що підлягає скасуванню. Вказує також, що суд першої інстанції не врахував те, що 4762 ГВП МО України не є юридичною особою і не може виступати відповідачем у справі. В цей же час, відповідно до пункту 3 Положення про Управління військових представництв Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 травня 2019 року №218, управління є самостійним структурним підрозділом апарату Міністерства оборони України, у підпорядкуванні якого перебувають Центр військових представництв з організації контролю якості ремонту і модернізації озброєння та військової техніки та військові представництва Міністерства оборони України. Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою КМУ від 3 серпня 2006 року №1080, Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили. Міноборони є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері оборони. Разом з цим, відповідно до пункту 9 Положення про Міністерство оборони України, Міністр на основі та на виконання актів законодавства видає накази і директиви, організовує і контролює їх виконання. З питань реформування та розвитку Збройних Сил, їх бойової і мобілізаційної готовності, оперативної та бойової підготовки, здійснення організаційних заходів та інспектування Міністр видає спільні з начальником Генерального штабу Головнокомандувачем Збройних Сил накази і директиви. Міністр у разі потреби видає спільні з керівниками центральних і місцевих органів виконавчої влади акти. Міністр має право скасовувати накази і директиви підпорядкованих йому органів військового управління. Тобто, вказане, на думку апелянта підтверджує те, що, якщо наказ про звільнення позивачки є незаконним, то незалежно від того чи позивачка перебуває в трудових відносинах безпосередньо з відповідачем чи з його структурними підрозділами, законодавцем надано право керівнику Міністерства оборони України Міністру оборони України, скасувати накази підпорядкованих йому органів військових управлінь, до яких також відноситься і 4762 Головне військове представництво Міністерства оборони України. Апелянт також вважає, що оскільки 4762 Головне військове представництво Міністерства оборони України не є юридичною особою, діє на підставі положення та є представництвом (структурним підрозділом) Міністерства оборони України, то відповідно Міністерство оборони України і є роботодавцем позивачки.
17.10.2022 року ОСОБА_1 подала заяву у якій просить призупинити провадження по справі на період дії військового стану.

До заяви додала довідку Військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2022 року №100 з якої вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 23.03.2020 року по теперішній час та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 року №100 з якого вбачається, що відповідно до абзацу третього пункту 1 частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ продовжено дію контракту понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації старшому солдату ОСОБА_1 , діловоду штабу військової частини НОМЕР_1 .

Судом поставлено на обговорення питання про можливість розгляду справи та клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача стосовно зупинення провадження у справі заперечив.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.251, п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
15 березня 2022 року Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".
Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
21 квітня 2022 року Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".
Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2263-IX від 22 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Враховуючи те, що апелянт ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан, у зв`язку із перебування на військовій службі за контрактом, що підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2022 року №100 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2022 року №100, колегія суддів вважає за необхідне провадження у справі зупинити до припинення перебування сторони позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан.
Керуючись ст. 251 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2021 року зупинити до припинення перебування сторони позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра