Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/510/22

номер провадження 2-о/695/32/22

06 жовтня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Гельмязівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення (про встановлення факту проживання однією сім`єю), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить встановити факт постійного її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 р. по день смерті останньої.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , жителька с. Коврай, Золотоніського району Черкаської області. Заявниця з 2007 р. проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю до дня смерті останньої. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яку заявниця має намір прийняти, але нотаріус відмовив їй та рекомендував звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю. Спадкоємці за законом 1-ї, 2-ї, 3-ї черг та за заповітом після померлої відсутні. Заявниця вважає себе спадкоємицею 4-ї черги, оскільки постійно проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом 6 місяців не заявила про відмову від неї. Встановлення даного факту необхідне заявниці для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину.

У судовому засіданні заявниця підтвердила обставини, викладені в заяві. Представник заявниці адвокат Брус С.М. наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Представник заінтересованої особи Гельмязівської сільської ради в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, вказавши в заяві, що позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З копії актового запису про смерть №18 від 06.12.2013 р. судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії спадкової справи, наданої на запит суду, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченком С.В. спадкова справа №2/2022 за заявою ОСОБА_1 .

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2022 р. №13/02-31 приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченком С.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутній факт родинних відносин.

Відповідно до довідки №38 від 09.02.2022 р. за померлою ОСОБА_2 згідно погосподарської книги №4 (на 2011-2015 рр.), особовий рахунок НОМЕР_1 на день смерті числиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельна частка (пай).

Показаннями свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні стверджено факт проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2007 р. і до дня смерті останньої. Свідок вказав, що ОСОБА_2 була одинокою і її до себе забрала ОСОБА_1 , яка проводила повне її утримання та лікування. Вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вони проживали в АДРЕСА_2 .

Факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 р. по день смерті останньої стверджено також довідкою виконкому Гельмязівської сільської ради №331 від 02.11.20221 р. та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 02.11.2021 р.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно з спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявниці з 2007 року разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як це підтверджується зібраними по справі доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявниця не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Гельмязівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення (про встановлення факту проживання однією сім`єю) - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю з 2007 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2022 року.