Справа № 161/2993/22
Провадження № 2-п/161/73/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням від 05.05.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю: визнанотаким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 56245, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 003-02001-121012 від 12.10.2012 року, а також стягнуто з ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

05.09.2022 року до суду надійшла заява представника ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс», згідно якої останній просив суд переглянути рішення у частині стягнення правничої допомоги та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Зазначив, що сторона відповідача не отримувала від позивача заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку із чим не змогла надати свої заперечення та клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу до допомогу. На основі викладеного просить суд скасувати вказане заочне рішення, призначити справу до розгляду в загальному порядку та поновити строк на подання заяви про перегдяд заочного рішення.

Ухвалою суду від 19.09.2022 року заяву було прийнято до розгляду.

У судове засідання 06.10.2022 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Представник ОСОБА_1 надав до суду заяву, згідно якої просив відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», розглянувши дане питання за його відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Обгрунтовуючи поважність причин на звернення до суду з даною заявою ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» зазначило, що м. Київ з початку агресії РФ проти України постійно перебуває під обстрілами з боку ворожих збройних сим, а головний офіс відповідача, з якого безпосередньо здійснюється супроводження представником справ у судах розташований у м. Київ, представник ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» не зміг подати заяву про перегляд заочного рішення з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважність причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі заявника (відповідача).

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Зокрема, поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці установив, що вирішення питання щодо поновлення процесуального строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року).

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе поновити строк на подання даної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної вище статті та роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом таких обставин одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення суду відповідач не погоджується із рішенням в частині стягнення понесених витрат позивача на правничу допомогу.

Вказує на те, що не отримував від позивача заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку із чим Відповідач не зміг надати свої заперечення та клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу до допомогу та посилається на ч. 9 ст. 83 ЦПК України.

Однак, вказане твердження представника позивача не заслуговує на увагу у зв`язку із наступним.

Відповідно до положень ч. 1 п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається із матеріалів справи в позовній заяві зазначено, що позивач, очікує понести із розглядом справи витрати по сплаті судового збору та орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

Тому, Відповідач отримавши матеріали позовної заяви з додатками не був позбавлений можливості подати свої заперечення та клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу до допомогу.

З приводу пояснень Відповідача про відсутність документа, що підтверджує оплату адвокату коштів за правничу допомогу суд зазначає наступне.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 10.02.2022 року, Додаток №1 до договору від 28.02.2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 01.03.2022 року, на суму 5000 грн.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Крім того, з огляду на положення пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України Верховний Суд дотримується позиції, що в разі коли сторона не надала суду доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у строк, визначений частиною восьмою статті 129 ГПК України, суд не має підстав для розподілу здійснених стороною витрат на професійну правничу допомогу (постанова КГС ВС від 14.01.2019 у справі № 927/26/18).

Також, відповідач у разі незгоди з заявленими позовними вимогами був наділений правом відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України подати до суду відзив на позов ОСОБА_1 , однак протягом тривалого часу розгляду справи цього не зробив.

Щодо посилань відповідача з приводу того, що останній не погоджується з самим рішенням суду, то відповідачем по справі не наведено в його заяві будь-яких посилань на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Таким чином, судом встановлено, що заявником не надано відповідних доказів та тверджень, які можуть бути підставою для перегляду оскаржуваного заочного рішення суду та можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Вищевказане виключає сукупність двох умов, наявність яких імперативно визначена главою 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» та, в свою чергу, дає підстави для скасування заочного рішення суду.

Також, суд вважає за необхідне наголосити, що згідно практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ТзОВ «ФК «Сіті Фінанс» про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2022 року залишити без задоволення.

У свою чергу, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1240, 50 грн.

Оскільки, заявником при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення не було сплачено судовий збір, то ткий необхідно стягнути при вирішенні даної заяви у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 287-288, 352 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в дохід держави судовий збір в розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп.

Роз`яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала у повному обсязі складена 11 жовтня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук