Справа №461/2621/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2022 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіш В.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кравець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 )

представник позивача ? ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 )

до

відповідач Львівське комунальне підприємство «Княже місто»

(79005, м. Львів, вул. Тиха, 5, )

про відшкодування шкоди,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Княже місто», в якому просить стягнути з відповідача 17158,16 гривень матеріальної шкоди, 3000 гривень компенсації моральної шкоди, витрати пов`язані із забезпеченням доказів в розмірі 2000 гривень, та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що він є власником транспортного засобу автомобіля Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 .

05 квітня 2022 року о 12.56 год на вулиці Глібова, 10 у м. Львові його автомобіль був пошкоджений через падіння на нього каміння і цегли з даху будинку АДРЕСА_3 . Будинок АДРЕСА_3 перебуває на балансі ЛКП «Княже місто».

Позивач стверджує, що він 05.04.2022 звертався до Національної поліції і на «Гарячу лінію», з приводу пошкодження автомобіля. З приводу його звернення йому рекомендовано звернутися до суду.

Також, вказує, що 06.04.2022 він звертався до керівника ЛКП «Княже місто» Мінарович І.З., яка була на місці пригоди і оглядала автомобіль, з вимогою про відшкодування збитку, на що вона відповіла, що потрібно зробити експертний висновок.

Крім цього, 23.05.2022 звертався до керівника ЛКП «Княже місто» з письмовою заявою-претензією про випадок, пропозицією оглянути автомобіль і проханням відшкодувати нанесену шкоду в позасудовому порядку. 30 травня 2022 року ЛКП «Княже місто» надали йому відповідь про відмову у відшкодуванні збитку.

Зазначає, що, згідно звіту експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 14298,47 гривень без ПДВ, разом з ПДВ 17158,16 гривень.

Крім цього стверджує, що ушкодження автомобіля змусило його займатись непередбачуваними справами, витрачати час, який не поновлюється і нервувати, що завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в 3000 гривень. Також, позивач вказує, що він є інвалідом 1 ї групи, а тому для забезпечення життєвих потреб і лікування для нього вкрай важливим є транспорт.

Ухвалою суду від 06.06.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник адвокат Кравець В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про ознайомлення з датою, часом та місцем розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Також суд враховує, що за клопотаннями представника відповідача розгляд справи відкладався, однак представник відповідача не з`явився в судове засідання та не подав до суду відзив на позовну заяву, з матеріалами справи ознайомлений.

При цьому, суд виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.

Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану

1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану

1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану

1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань.

Громадяни мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою (п. 7 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів»).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

05 квітня 2022 року о 12.56 год на вулиці Глібова, 10, у м. Львові вищевказаний автомобіль був пошкоджений через падіння на нього каміння і цегли з даху (уламку фасаду) будинку АДРЕСА_3 .

Дана подія підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Львівського районного управління поліції № 1 Національної поліції у Львівській області від 19.04.2022 року №6824/3722 за фактом звернення ОСОБА_1 від 05.04.2022 року, з приводу пошкодження автомобіля Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 , листом Львівського районного управління поліції № 1 Національної поліції у Львівській області №6824/3722 від 19.04.2022, талоном-повідомленням Єдиного обліку №6824 про прийняття і реєстрацію заяви.

Із Звіту №742/22 про оцінку вищевказаного автомобіля, виконаного ТзОВ «АК «Експерт Сервіс», який є суб`єктом оціночної діяльності, вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля Skoda Octavia Tour, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 14298,47 гривень без ПДВ.

Таким чином, встановлено, що внаслідок падіння на автомобіль Skoda Octavia Tour, реєстраційний номер НОМЕР_1 , елементу з фасаду будинку АДРЕСА_3 , позивачу було завдано матеріальної шкоди на вищезазначену суму. Окрім того, згідно рахунку № 742 від 13 квітня 2022 року, вартість проведення оцінки автомобіля становить 2000 гривень.

Будинок АДРЕСА_3 перебуває на балансі ЛКП «Княже місто».

23 травня 2022 позивач звертався до керівника ЛКП «Княже місто» з письмовою заявою, з вимогою відшкодувати завдану шкоду.

30 травня 2022 року ЛКП «Княже місто» листом №53/01-12 повідомило позивачу, що питання відшкодування завданої йому матеріальної шкоди та її розміру повинно вирішуватися виключно в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно п. 1.1.5.1. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, балансоутримувач зобов`язаний регулярно виконувати роботи по простукуванню, укріпленню окремих цеглин, які загрожують падінням.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наведені положення унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

В свою чергу, шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому за положеннями ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на особу, яка завдала шкоди, і у разі доведення відсутності вини така особа звільняється від цивільної відповідальності.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене, з урахуванням визначених процесуальними кодексами принципів змагальності й диспозитивності, саме на балансоутримувача майна покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди особі, майно/здоров`я якої постраждало внаслідок неналежного утримання балансоутримувачем відповідних об`єктів.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення, обов`язковому з`ясуванню у процесі розгляду даної справи підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачем у процесі судового розгляду.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок неналежного виконання відповідачем (уповноваженими ним особами) обов`язків по обслуговуванню будинку відбулося падіння елементів фасаду (каміння та цегли) з будинку АДРЕСА_3 , у результаті чого було спричинено пошкодження транспортного засобу, який є власністю позивача, що завдало останньому матеріальної шкоди.

Зважаючи на те, що зі змісту Звіту №742/22 про оцінку автомобіля Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що розмір матеріальної шкоди, який становить 14298 грн 47 коп., наведений з урахуванням особливостей стану автомобіля, пошкоджень та врахуванням фізичного зносу, суд вважає, що така сума відображає реальні втрати, яких зазнав позивач, у зв`язку з пошкодженням його майна.

Згідно ст. 193 Податкового кодексу України, ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди завданої позивачу, з урахуванням ПДВ становить 17158,16 гривень.

Вирішуючи питання моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. З урахуванням положень ст. 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2020 року у справі № 455/1076/16-ц).

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків.

Позивач просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Така шкода полягає у тому, що ушкодження автомобіля порушило його життєві плани, змусило перебудовувати звичний порядок життя і роботи, хвилюватися, займатися непередбачуваними справами, витрачати час, який не поновлюється та нервувати. Крім цього, позивач будучи особою з інвалідністю 1-ї групи, був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем для забезпечення життєвих потреб і лікування.

На переконання суду, заявлена позивачем сума відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 3000 гривень, відповідає принципам розумності, справедливості, та у достатній мірі компенсує заподіяну моральну шкоду.

Отже, вирішуючи спір, дослідивши та давши оцінку поданим учасниками справи доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання йому майнової та моральної шкоди, понесених моральних страждань, доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування йому витрат на проведення оцінки автомобіля, адже він змушений був звертатись до оцінювача саме внаслідок дій (бездіяльності) відповідача, а тому з відповідача також підлягають стягнення витрати пов`язані із забезпеченням доказів у розмірі 2000 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є особою з інвалідністю 1-ї групи. Оскільки, суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі ? 992,40 грн.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень, однак до закінчення розгляду справи, суду не подано доказів на обґрунтування понесення зазначених витрат.

Таким чином, суд під час ухвалення даного рішення не вирішує питання щодо стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд звертає увагу позивача на можливості подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення даного рішення суду, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Княже місто» на користь ОСОБА_1 17158 гривень 16 копійок - завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Княже місто» на користь ОСОБА_1 3000 гривень компенсації за спричинену моральну шкоду.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Княже місто» на користь ОСОБА_1 2000 гривень витрат пов`язаних із забезпеченням доказів.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Княже місто» на користь держависудовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

представник позивача ? ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

відповідач Львівське комунальне підприємство «Княже місто» (79005, м. Львів, вул. Тиха, 5, ).

Повний текст рішення суду складено 17.10.2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.