Провадження № 2/752/2701/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
22 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, без дозволу батька, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, виготовлення проїзного документа на дитину без дозволу батька.
В обґрунтування позовної заяви, послалася на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2006 року по 2011 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 , яка проживає разом з нею за місцем її проживання і знаходиться на її утриманні. З 2011 року відповідач зник і не виконує своїх обов`язків батька, а саме: не сплачує аліменти, не спілкується з дитиною і не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дитини. Зазначила, що має можливість забезпечувати виїзд дитини за кордон з метою розвитку її природних позитивних нахилів та оздоровлення. Всі контактні телефони та інші засоби зв`язку відповідача не відповідають, а тому вона позбавлення можливості отримати від батька дитини письмову згоду, засвідчену нотаріальну на тимчасові багаторазові виїзди доньки за кордон.
Тому просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд (вивезення) за межі території України малолітньої ОСОБА_3 строком на три роки, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 .
Також просить надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїздного документа для виїзду за кордон малолітньої ОСОБА_3 без згоди батька строком на три роки, тобто до досягнення дитиною шістнадцяти років.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провдження, з повідомленням сторін (а.с. 20-21).
У судовому засіданні сторони відсутні, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, встановив наступні фактичні обставини.
Судом встановлено, що сторони по справі проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 2011 рік . Дана обставина встановлена судовими рішеннями Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2015 року (а.с.13) та Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2017 (а.с. 14).
За даними свідоцтва про народження, виданого 02.12.2008 року серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).
Дівчинка проживає зі своєю матір`ю.
Правилами ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а статтею 157 цього ж Кодексу передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч.2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено: Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»; Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57; Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).
Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску.
За змістом наведених норм законодавства такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням початку й закінчення часового проміжку перебування у відповідній державі.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення.
Надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків за рішенням суду законодавством не передбачено та суперечить положенням цього Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та статтей 141, 153, 157 СК України.
Отже, виїзд малолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу спрямування та відповідний період часу перебування дитини у цій державі, строки та мету виїзду.
Відповідно до Конвенції про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.
Крім того, враховуючи, що в усіх діях та рішеннях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів кожної дитини з огляду на їх вік, враховуючи не визначення позивачем країн виїзду, суд відмовляє у наданні дозволу на виїзд дитини та оформлення документів на виїзд і через відсутність гарантій забезпечення її прав та інтересів під час перебування за межами України.
Вказані вище обставини вказують на відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки позивачкою у позові не зазначено країну прямування та проміжок часу перебування у цій країні з дитиною.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, без дозволу батька, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Г. Плахотнюк