Справа № 747/259/22
Провадження№ 2-з/747/2/22
У Х В А Л А

іменем України

24.10.2022 року суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Тіщенко Л.В. розглянула матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Буряк О.І. звернувся до Талалаївського районного суду із заявою про забезпечення позову в порядку статей 149, 150 ЦПК України до подання позовної заяви. В обґрунтування заяви зазначається, що ОСОБА_1 в межах строку, встановленого ч.4 ст 152 ЦПК України буде подавати до Талалаївського районного суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим но мером :05:001:0025, що знаходиться на території Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області.

Власником даної земельної ділянки станом на дату подання заяви є ОСОБА_3 . Позивач володіє першочерговим правом на купівлю даної земельної ділянки, але 26.09.2022 року приватним нотаріусом Зеленським С.М. було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки між відповідачами з порушенням прав позивача на її переважну купівлю, оскільки позивача було фактично позбавлено можливості прибути у визначений нотаріусом день та час для укладення договору купівлі-продажу. З метою захисту такого порушеного права позивач планує подати позов до суду про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки. Збереження на час розгляду справи в суді за відповідачем ОСОБА_3 титулу власника земельної ділянки має ключове значення для виконання рішення суду в разі задоволення позову. Натомість відповідач ОСОБА_3 , як власник земельної ділянки, в будь-який час до винесення рішення судом може нею розпоряджатися без будь-яких обмежень, що в свою чергу призведе до істотного ускладнення у виконанні рішення суду в разі задоволення позову. Позивачу стало що станом на сьогодні вже здійснюються підготовчі дії, направлені на відчуження земельної ділянки оголошення про її продаж розміщене на ресурсі ОLX. Крім того, враховуючи те, що позивач одночасно з поданням позову про переведення на нього прав та обов`язків покупця зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором купівлі-продажу він повинен сплатити як покупець, та яку позивач вже вніс на депозитний рахунок суду, позивач пропонує не застосовувати зустрічне забезпечення. Тому заявник ОСОБА_1 просить суд забезпечити його майбутній позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про переведення на позивача прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0025 площею 3,0692 га на території Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, накладення арешту. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову». При цьому, необхідно зазначити, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі, в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому, існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер».

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із наступними змінами), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно долучених до заяви про забезпечення позову копій реєстраційних документів відносно спірної земельної ділянки з кадастровим но мером :05:001:0025, на зазначену земельну ділянку зареєстроване інше речове право право оренди на підставі договору оренди від 02.01.2015 року між ОСОБА_2 та СТОВ «ДРУЖБА-НОВА» з терміном дії до 31.12.2030 року; додаткової угоди від 18.06.2019 року, якою змінено дату укладання договору, термін дії 31.12.2030 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вжиття судом на даному етапі заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим но мером :05:001:0025, яка перебуває в оренді СТОВ «ДРУЖБА-НОВА», може чинити перешкоди у господарській діяльності даної юридичної особи як суб`єкта господарювання сільськогосподарського профілю.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, «…умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Заявником у заяві не конкретизовано, як саме не забезпечення майбутнього позову на даному етапі може істотно ускладнити виконання рішення суду, замість обґрунтування заявником цитуються теоретичні положення щодо забезпечення позову у цивільному процесі. З врахуванням тієї обставини, що судом було встановлено факт перебування спірної земельної ділянки в оренді у суб`єкта господарювання СТОВ «ДРУЖБА-НОВА», що жодним чином не зазначено заявником у заяві, тому суд приходить до висновку, що застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку не є співмірним із можливими заявленими позовними вимогами в майбутньому, застосування саме такого виду забезпечення позову заявником не обґрунтовано та може зашкодити господарській діяльності орендаря спірної земельної ділянки, тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. 149 151 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.В.Тіщенко