Справа № 216/3614/21
Провадження № 2/216/851/22
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кацюби В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №4 приміщення суду у м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «На Канікули України», про відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору про надання туристичних послуг та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнив та обгрунтовував тим, що 31.01.2020 через турсубагента ФОП ОСОБА_3 , турагента ТОВ «На канікули України», з туроператором ТОВ «Музенідіс Тревел Україна», ним укладений договір на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386. Згідно з квитанціями позивачем сплачено наступні суми: 31.01.2020 20 000,00 грн, 03.02.2020 41 447,52 грн, 31.05.2021 6 845,00 грн, на загальну суму 68 292,52 грн. 17.06.2021 позивач подав заяву щодо повернення грошових коштів через анулювання туру до ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «На канікули Україна», ТОВ «Музенідіс Тревел Україна», однак сплачені кошти за туристичні послуги згідно з договором повернуто не було. Наявнісь між позивачем та відповідачем домовленостей щодо подорожі позивача до Корфу Греція, без укладання договору на туристичне обслуговування і без надання належної інформації про туристичний продукт та особу, що його сформувала, вказує на безпідставність отримання відповідачем від позивача коштів та свідчить про відсутність правової підстави для набуття або збереження відповідачем грошових коштів позивача, вказані кошти відповідач набув за рахунок позивача (потерпіла особа), вказані дії відповідача з набуття коштів спричинили ОСОБА_1 шкоду у вигляді погіршення його майнового стану на суму коштів, що були внесені відповідачу згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру, а отже наявні всі ознаки безпідставності отримання майна. Разом з цим, позивачу не було відомо про перерахування грошових коштів ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро», адже умовами договору передбачалось перерахування грошових коштів іншій юридичній особі, що також свідчить про неукладеність договору та безпідставне отримання грошових коштів ФОП ОСОБА_2 . Враховуючи вищевказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив: розірвати договір на туристичне обслуговування № МЗТ/18-254386 від 31.01.2020; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти сплачені згідно з умовами договору на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386 від 31.01.2020 у розмірі 68 292,52 грн, через ануляцію туру за рішенням оператора; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн, а також розподілити судові витрати.

Представник позивача адвокат Щербачов А.П. у судовому засіданні 02.09.2022 вимоги уточненої позовної заяви підтримав частково, а саме: просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти сплачені згідно з умовами договору на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386 від 31.01.2020 у розмірі 68 292,52 грн, через ануляцію туру за рішенням оператора; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн, а також розподілити судові витрати.

Представник відповідача адвокат Тимофієв Є.Л. у судовому засіданні 02.09.2022 заперечував проти задоволення уточненої позовної заяви, посилаючись на письмовий відзив, в якому зазначено, що 02.07.2014 ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець, з основним видом діяльності: «Діяльність туристичних агентств». 12.10.2016 між ФОП ОСОБА_2 (турсубагент) та ТОВ «На канікули Україна» (турагент) укладений субагентський договір №0541-НКУ. 31.02.2020 ТОВ «Музенідіс Тревел Україна», від імені та в інтересах туристичних компаній MOUZENIDIS TRAVEL S.A., MOUZENIDIS TRAVEL CYPRUS LTD, MOUZENIDIS TRAVEL TBILISI LTD, MOUZENIDIS HUNGARY TRAVEL AGENCY Kft (туроператор), від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору між ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» та ТОВ «На канікули Україна» №АДТА/17-KIV.01270 від 06.12.2017, та на підставі субагентського договору з ТОВ «На канікули Україна» (турагент) №0541-НКУ від 12.10.2016 в особі ФОП ОСОБА_2 (турсубагент) уклали з ОСОБА_1 (замовник) договір на туристичне обслуговування №МТЗ/18-254386. Відповідно до вказаних договорів ФОП ОСОБА_2 , як турсубагент, виконала зобов`язання в повному обсязі. Ненадання туристичної послуги відбулося з вини туроператора, шляхом анулювання туристичної подорожі. Отже, на думку, представника відповідача, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків, тому саме MOUZENIDIS TRAVEL S.A., як туроператор та сторона договору про надання туристичних послуг, повинен нести відповідальність за порушення умов договору.

Представники третіх осіб не скористалися своїм правом бути присутніми при розгляді справи, надання до суду заперечень та відзиву на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, зокрема розділом I «Загальні положення про зобов`язання», розділом II «Загальні положення про договір» так і Главою 63 «Послуги. Загальні положення», Законом України «Про туризм», а також Законом України «Про захист прав споживачів».

За правилом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послу і одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Судом установлено, що 31.01.2020 ТОВ «Музенідіс Тревел Україна», діючи на підставі ліцензії на тур операторську діяльність, від імені та в інтересах туристичних компаній MOUZENIDIS TRAVEL S.A., MOUZENIDIS TRAVEL CYPRUS LTD, MOUZENIDIS TRAVEL TBILISI LTD, MOUZENIDIS HUNGARY TRAVEL AGENCY Kft, іменоване у подальшому «Туроператор», від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору між ТОВ «Музенідіс Тревел Україна» та ТОВ «На канікули Україна» №АДТА/17-KIV.01270 від 06.12.2017, на підставі субагентського договору з ТОВ «На Канікули Україна» (Турагент) №0541-НКУ від 12.10.2016 уклав договір ТА «Турдом» в особі ОСОБА_2 надалі Турсубегент, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , іменований у подальшому Замовник, з другої сторони, на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386.

Згідно з умовами вказаного договору Туроператор через Турсубагента зобов`язався забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а замовник зобов`язався на умовах даного договору прийняти та оплатити його (пункт 1.2).

Як вбачається з квитанцій від 31.01.2020, 03.02.2020 та від 31.05.2021 ОСОБА_1 сплатив відповідачу 68 292,52 грн за туристичні послуги (том 1 а.с. 28, 29, 30).

ФОП ОСОБА_2 перерахувала вказані грошові кошти ТОВ «На канікули Україна».

На виконання п. 4.1 договору №МЗТ/18-254386 ФОП ОСОБА_2 забронювала пакет туристичних та пов`язаних послуг, видала документи, які необхідні для отримання туристичних послуг та підтвердження статусу ОСОБА_1 та осіб, які з ним подорожують, а саме: лист бронювання №CFU14060AF від 03.08.2020, підтвердження заявки № CFU14060AF від 14.06.2021 та електронні квитки на літак в кількості трьох штук.

17.06.2021 ФОП ОСОБА_2 повідомила позивача про те, що MOUZENIDIS TRAVEL у зв`язку з операційними та технічними можливостями компанією MOUZENIDIS TRAVEL Греція, тимчасово, в період з 18.06.2021 по 26.06.2021 припиняється прийом і обслуговування нових клієнтів на території Греції, якщо про інше не повідомлено окремо по бронюванню. Запропоновано перенесення турів, заброньованих на зазначені дати, на період з 01.09.2021 і далі або на літній сезон 2022 року за тим самим ціновим каталогом (том 1 а.с. 34).

За таких обставин, турсубагентом повідомлено про скасування туру з вини Туроператора.

Як вбачається з п. 2.9 договору МЗТ/18-254386, повернення коштів, внесених замовником як оплати тур продукту за договором, здійснюється Турсубагентом в узгоджені сторонами строки, але не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати отримання Турсубагентом заяви замовника на повернення коштів. При відмові від виконання договору за ініціативою замовника Турсубагент повертає сплачену замовником суму грошових коштів за вирахуванням вартості фактично наданих послуг і (або) понесених Турсубагентом/Туроператором витрат.

17.06.2021 за допомогою електронної пошти ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Музенідіс Тревел Україна», ТОВ «На Канікули Україна» та ФОП ОСОБА_2 із заявою (том 1 а.с. 31. 32-33), в якій вказав, що 17.06.2021 його повідомлено про скасування за планового вильоту, у зв`язку з чим, він просив повернути грошові кошти за сплачений турпродукт у сумі 63654,33 грн.

Отримавши у електронному вигляді заяву про повернення коштів, оплачених за туристичні послуги і достовірно знаючи, що позивач ними не скористався, ФОП ОСОБА_2 всупереч положень пункту 2.9. договору МЗТ/18-254386, не прийняло заявку до виконання та не повернуло кошти.

Згідно зі ст. 5 ЗУ «Про туризм» туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

За змістом ч. 9 ст. 20 ЗУ «Про туризм» туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Відповідно до ч. 10 ст. 20 цього ж закону турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Аналізуючи дану норму права, доцільно зазначити, що в цієї статті йдеться про відносини, що виникають за укладеним договором. Обов`язковою передумовою для відшкодування туристом витрат туроператора та турагента, пов`язаних із відмовою є документальне підтвердження цих витрат.

Згідно з частин першої, другої статті 32 ЗУ «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Статтею 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

У статті 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Верховний Суд України у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-42цс13 зробив правовий висновок про те, що «за частинами першою, другою, десятою статті 20, частиною другою статті 30, частинами першою, другою статті 32, частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» від 15 вересня 1995 року № 324/95-ВР (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частиною четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII, статей 610,611, частиною п`ятою статті 653, частиною першою статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Як встановлено судом, договір на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386 від 31.01.2020 №К353/20012201 ОСОБА_1 було укладено з ТОВ «Музенідіс Тревел Україна», від імені та за дорученням якого діє ТОВ «На канікули Україна», за дорученням якого на підставі субагентського договору діє ФОП ОСОБА_2 .

Як зазначив представник відповідача сплачені позивачем за договором кошти були перераховані на рахунок турагента та в подальшому туроператора, що відповідає умовам п.4.1 субагентського договору №0541-НКУ від 12.10.2016, укладеному між ТОВ «На Канікули Україна» та ФОП ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до умов договору на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386 за неналежне виконання умов останнього передбачена відповідальність саме туроператора, яким є ТОВ «Туристична компанія «Музенідіс Тревел Україна».

Разом з цим, договором на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386, зокрема п. 2.9, визначено, що повернення коштів, внесених замовником в якості оплати тур продукту за договором, здійснюється Турсубагентом, а саме: ФОП ОСОБА_2 , а тому, саме відповідач, повинен нести відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, судом приймається до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

З урахуванням ситуації яка склалась з вини відповідача, а саме: анулювання турпродукту в день перед запланованим вильотом, невиконанням умов договору та неповернення коштів, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості,суд приходить до висновку, що компенсацію за заподіяні моральні страждання необхідно призначити у розмірі 1000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які зазнав позивач.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги, представником позивача адвокатом Щербачовим А.П. було надано суду: договір про надання правової допомоги, додаткову угоду від 08.09.2022 (акт приймання-передачі послуг), а також квитанцію №119713, з яких вбачається, що позивач сплатив кошти за надання правничої допомоги 5000,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінюючи обґрунтованість витрат позивача на правову допомогу, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, складність справи, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді відповідає критерію реальності таких витрат, а тому підлягає відшкодуванню у заявленому розмірі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про туризм», Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 23, 901, 902, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 79-81, 82, 137, 141, 258, 263-265, 274-283, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Україна», товариства з обмеженою відповідальністю «На Канікули України», про відшкодування збитків, завданих невиконанням умов договору про надання туристичних послуг та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені згідно з умовами договору на туристичне обслуговування №МЗТ/18-254386 від 31.01.2020 в розмірі 68292,52 грн (шістдесят вісім тисяч двісті дев`яносто дві гривні п`ятдесят дві копійки).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000,00 грн (одна тисяча гривень).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання (знаходження): АДРЕСА_1 ;

-відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ;

-третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Україна», місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 9/2, ЄРДПОУ: 39173811;

-третя особа: товариства з обмеженою відповідальністю «На Канікули України», місцезнаходження: 04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 20, оф. 3-А, ЄРДПОУ:40196863.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ