Справа № 595/511/22
Провадження № 2/595/207/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Пастушака І.Д.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Мартинюка В.І.

представника відповідача - адвоката Чорняка М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Мартинюк В.І., звернувся до відповідача ОСОБА_2 з позовом, в якому просив: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 11971,70 грн та моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн, а також 8000,00 грн за надання правової допомоги.

Вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2021 року о 10.30 год. на дорозі «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» водій автомобіля марки «Opel Corsa», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , житель смт Микулинці Тернопільського району Тернопільської області, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із його автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , та із автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , жит. с.Деренівка Тернопільського району Тернопільської області. Внаслідок даної ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудей справа та синці обох стегон, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Утворення виявлених синців внаслідок травми в салоні автомобіля під час ДТП не виключаються. По даному факту 13.11.2021 СВ ВП №2 (м.Бучач) внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за №0000210 за ч.1 ст.286 КК України. Згодом, постановою від 31.12.2021 вищевказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з тим, що він отримав легке тілесне ушкодження. Однак зазначає, що 13.11.2021 він звертався в КНП ТМР «Теребовлянська міська лікарня» за медичною допомогою з діагнозом: забій грудної клітини, перелом ребра зліва; проведено: КГ-черепа, рентгенографію ОГК, назначено амбулаторне лікування; 16.11.2021 він поступив на стаціонарне лікування в КНП «Бучацька міська лікарня», де проходив лікування з 16 по 29 листопада 2021 року. Заподіяні йому тілесні ушкодження та курс лікування потягли за собою витрати, пов`язані з необхідністю придбання значної кількості медикаментів на загальну суму 4221,70 грн, підтвердженням яких є відповідні товарні та фіскальні чеки. Послуги евакуатора за доставку автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням в Теребовлянське ВП, а в подальшому додому становили 3000 грн. При цьому, згідно полісу №АТ/0899223 ПАТ «НАСК «Оранта» франшиза становить 1500 грн. Також, витрати на поїздки в Теребовлянське ВП та в Теребовлянський районний суд становлять 3250 грн. Таким чином, всього матеріальна шкода складає 11971,70 грн. Водночас, йому завдано і моральну шкоду, яка полягає у завданні фізичного болю, що спричинив великі фізичні та душевні страждання, наслідки яких він відчуває й досі. Також він відчував душевні страждання, які пов`язані з пошкодженням його транспортного засобу, який не може користуватись, як і усіма благами, пов`язаними з т/з. Заподіяну моральну шкоду оцінює у розмірі 25000 грн. Вказує, що рішенням Теребовлянського районного суду від 23 лютого 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 30 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк десять днів з дня вручення копії такої для усунення недоліків.

02 червня 2022 року на виконання вищенаведеної ухвали, представник позивача - адвокат Мартинюк В.І. направив на адресу суду заяву про усунення недоліків з додатками.

07 червня 2022 року Бучацьким районним судом відкрито провадження у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

30 червня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у позовні позивачем не наведено об`єктивних обставин та не надано належних доказів щодо завданої матеріальної шкоди. Оскільки, відповідно до висновку судово-медичного експерта від 29.12.2021 №1122 у ОСОБА_1 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудей справа та синців обох стегон, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, надані позивачем докази щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, зокрема, фіскальні та товарні чеки про купівлю ліків, а також квитанцію банку про переказ коштів від ОСОБА_1 щодо поповнення карткового рахунку НОМЕР_4 за обслуговування комп`ютерної томографії, не підтверджують, що вказані ліки були куплені ним за призначенням лікаря на підставі відповідного рецепту у зв`язку із отриманням 13.11.2021 ним тілесних ушкоджень, внаслідок вчиненого відповідачем адміністративного правопорушення. Із долучених до позовної заяви копії не було виявлено виписки із медичної карти амбулаторного хворого про перебування ОСОБА_1 у стаціонарному відділенні на лікуванні, а також листка призначень, які саме медикаменти були назначені лікарем. Аналогічну ситуацію вбачає і з витратами на евакуатор, франшизу, проїзд в Теребовлянський відділ поліції. Також вважає, що існує невідповідність заявленому розміру моральної шкоди фактично понесеним стражданням. Посилається на ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де передбачено, що відшкодування страховиком моральної шкоди здійснюється в розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто в межах даної суми має нести відповідальність з відшкодування завданої позивачу моральної шкоди ПАТ «НАСК ОРАНТА», в решті відповідальність покладається на страхувальника. Окрім того, позивачем не надано попереднього розрахунку суми судових витрат

27 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Мартинюк В.І., подав до Бучацького районного суду заяву про зміну позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив залучити до справи відповідача «Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Окрім того, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду на загальну суму 11 971,70 грн; стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 12 000 грн; стягнути з відповідача ПАТ «НАСК ОРАНТА» на його користь моральну шкоду в сумі 13 000 грн; стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК ОРАНТА» на його користь кошти в сумі 8000 грн за надання правової допомоги; судові витрати в сумі 992,40 за оплату судового збору стягнути з відповідачів. В обгрунтування зазначає, що внаслідок описаної в позові ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді синця передньої поверхні грудей справа та синці обох стегон, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Наявність моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано великий фізичний біль, що супроводжувався великими фізичними та душевними стражданнями, наслідки нанесених йому тілесних ушкоджень він відчуває дотепер, зазначає. Постійний біль, який супроводжував його в період стаціонарного лікування і в даний час, постійно спричиняє йому фізичні і душевні страждання. Вказує, що зазнав душевних страждань і у зв`язку із самим фактом пошкодження належного йому майна, оскільки, за попередніми оцінками автомобіль відновлювати економічно не доцільно; душевних страждань, пов`язаних із тим, що маючи у власності автомобіль, він не може користуватися всіма благами та перевагами, які дає транспортний засіб, зокрема оперативністю у вирішенні всіх необхідних побутових потреб; хвилювань у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, адже, безспірним є те, що користування таксі є доволі коштовним, а користування громадським транспортом потребує значно більших затрат, зусиль і часу; емоційного дискомфорту, пов`язаного з тим, що після ДТП він відчуває себе залежним від громадського транспорту; душевних страждань у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 своїми діями порушив його устрій життя, оскільки він змушений докладати більше зусиль для його організації, він втратив душевний спокій, так як багато часу витратив на лікування та оформлення необхідних документів. Зазначає, що згідно з полісу обов`язкового страхування цивільно-праової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0899223 страхова сума (ліміт відповідальності) ПАТ «НАСК ОРАНТА» на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000.00 гривень. Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду оцінює в 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. Витрати на надання правової допомоги становлять 8000 (вісім тисяч) гривень.

08 серпня 2022 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Мартинюком В.І. до Бучацького районного суду подано відповідь на відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що ними були надані всі фіскальні та товарні чеки про купівлю ліків, а також квитанцію банку про переказ коштів від ОСОБА_1 за проведення КТ. Окрім того, до матеріалів позовної заяви долучалася виписка із медичної картки в якій вказані медикаменти, якими проводилось лікування ОСОБА_1 , копія страхового полісу про франшизу та комп`ютерна томографія органів грудної порожнини. Щодо витрат на евакуатор, зазначив, що працівники поліції викликали приватну особу, де ОСОБА_1 оплатив за його послуги. Крім того, факт витрат на поїздки в Теребовлянський відділ поліції може підтвердити водій якого він наймав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Мартинюк В.І. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили такі задовольнити з підстав, викладених у позові та заяві про зміну позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Черняк М.П. в судомому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. Просить залишити позов без задоволення з підстав визначених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

13 листопада 2021 року на дорозі «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Opel Corsa», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Положенням ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою заступника начальника СВ Тернопільського районного управління поліції ВП № 3 (м. Теребовля) від 31.12.2021 кримінальне провадження № 0000210 від 13.11.2021 за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року у справі №606/353/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вказана постанова набрала законної сили 09 березня 2022 року та є чинною.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України).

Таким чином, не підлягають доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 13 листопада 2021 року о 10 год. 30 хв. на а/д Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок якої ОСОБА_2 допустив порушення п.1.5, 1.7, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України., а також винуватість останнього у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується іншою особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди потерпілому джерелом підвищеної небезпеки породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання, яке виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, до матеріалів справи долучено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0899223 зі строком дії з 31.08.2021 до 30.08.2022, за змістом якого у разі настання страхового випадку, страховиком виступає ПАТ «НАСК ОРАНТА», а страхувальником ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб марки «Opel Corsa», д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаним полісом передбачено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну здоров`ю становить 260000 грн; за шкоду, заподіну майну - 130000 грн, розмір франшизи - 1500 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (п.1.3.); особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4); наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах (п. 1.5); власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах (п. 1.6); забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (1.7).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди в передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Отже, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених указаним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17.

Відтак, належним відповідачем у даній справі в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди на лікування, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА», проте, позивач ОСОБА_1 такі вимоги до страхової компанії не ставить, попри те, що будь-яких страхових виплат він не отримував, до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з відповідною заявою про здійснення страхових виплат не звертався, що є підставою для відмови в позові в частині стягнення майнової шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме в стягненні з відповідача ОСОБА_2 в користь позизвача витрат, понесених ним на лікування в сумі 4221 грн.

Крім того, слід зазначити, що витрати на придбання медичних препаратів, а саме, надані позивачем копії фіскальних чеків за придбання ліків, квитанція банку про переказ коштів ОСОБА_1 за здійснення комп`ютерної томографії, не підтверджуються причинно-наслідковим зв`язком з призначеним у виписці з медичної карти стаціонарного хворого №1924 лікуванням тілесних ушкоджень, які ОСОБА_1 отримав 13 листопада 2021 року внаслідок ДТП, скоєної відповідачем, а саме, відсутні відповідні призначення обстеження та лікування.

Позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, зокрема за послуги евакуатора, яким доставлено автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , що перебував під його керуванням, в Теребовлянський відділ поліції, та, в подальшому, до місця його проживання, в сумі 3000 грн, а також витрат на проїзд до Теребовлянського відділу поліції та в Теребовлянський районний суд, які, за твердженнями позивача, складають 3250 грн, проте будь-які підтверджуючі документи щодо зазначених витрат до матеріалів справи не долучено, що позбавляє суд можливості встановити понесення позивачем заявленої матеріальної шкоди.

Щодо позовної вимоги про відшкодування позивачу ОСОБА_1 франшизи в сумі 1500 грн згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0899223, то суд зазначає наступне.

Так, за приписами п.12.1, п.12.2 ст.12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилати цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мартинюк В.І. в судовому засіданні зазначили, що шкода, завдана дорожньо-транспортною пригодою транспортному засобу марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував під його керуванням, повністю відшкодована страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА» власнику вказаного транспортного засобу ОСОБА_4 в межах страхової суми за шкоду заподіяну майну.

Той факт, що транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Відтак, зважаючи на вищенаведене, виходячи зі змісту позовних вимог та виду заподіяної позивачу шкоди, приймаючи до уваги приписи ст.12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, що франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не доведено підставність позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11 971,7 грн внаслідок ДТП, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, зокрема з ОСОБА_2 - 12 000 грн, та з ПАТ «НАСК ОРАНТА» - 13 000 грн, то суд зазначає наступне.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення моральної шкоди до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», розмір такої обчислював, виходячи із встановленої в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, яка становить 260000 грн, та статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», й просив стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в його користь 13 000 грн моральної шкоди, згіно розрахунку (5 % від 260000), проте суд вважає такі вимоги необгрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як зазначалось вище, позивач ОСОБА_1 до «НАСК «ОРАНТА» із заявою про отримання страхового відшкодування не звертався, жодних страхових виплат в тому числі й на відшкодування витрат на лікування страховиком йому не відшкодовано.

За наведених обставин, виходячи зі змісту статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зважаючи на те, що моральна шкода у розмірі 5 відсотків обчислюється від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яку, як стверджує сам позивач не отримував, обчислити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» неможливо, що є підставою для відмови у стягненні з останнього моральної шкоди.

Що стосується заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , то в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 зазнав фізичних і моральних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 , яка призвела до дорожньо-транспортної пригоди і йому завдано моральну шкоду.

Винуватість ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 13.11.2021 біля 10.30 год. за участю позивача ОСОБА_1 встановлена постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року.

Відповідно до висновку експерта № 1122 від 29 грудня 2021 року, наданого в межах кримінального провадження № 0000210 від 13.11.2021 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, у ОСОБА_1 , 1966 року народження, виявлені синець передньої поверхні грудей справа та синці обох стегон. Вказано, що характер виявлених ушкоджень свідчить про їх утворення від дії тупих предметів, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, не виключається, що їх утворення виявлені внаслідок травми в салоні автомобіля, за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що після ДТП ОСОБА_1 з 16.11.2021 по 29.11.2021 перебував на лікуванні, що підтверджується копією медичного висновку про тимчасову непрацездатність № XXK8-E9MA-68X7-T49C від 16/11/2021 та № XX83-54H5-6BKT-9EC9 від 24.11.2021.

ОСОБА_1 16.11.2021 поступив на стаціонарне лікування КНП «Бучацька міська лікарня», де проходив лікування з 16.11.2021 по 29.11.2021, що підтверджується копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1924.

Як вбачається зі змісту ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зі змісту роз`яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що моральна шкода, завдана позивачу ОСОБА_1 полягає в перенесених ним пережитих душевних та фізичних стражданнях та отриманих легких тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що виразилось у проходженні стаціонарного лікування, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи та медичною документацією.

При конкретних обставинах заподіяння шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди та розмір компенсації моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , визначає в сумі 3500 грн.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідачів на його користь 8 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача в судовому засіданні, покликаючись на те, що представник позивача не надав суду детальний опис робіт, які ним було виконано із зазначенням затраченого часу, в порушення ч.4 ст.137 ЦПК України, не довів понесення позивачем витрат на вказану суму, що є підставою для відмови у їх стягненні.

Так, слід зазначити, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі № 826/856/18, викладено висновок про те, що розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18», а також в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 529/201/20.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В обгрунтування понесених судових витрат представник позивача надав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000010, ордер на надання правничої допомоги серія ТР №022742 та договір від 18 січня 2022 року, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги ОСОБА_1 у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оапорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Пунктом 4.1. вказаного договору передбачено, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Крім того, долучено також квитанцією №1 до угоди від 18 січня 2022 року про сплату ОСОБА_1 гонорару адвокату Мартинюку В.І. за надання правової допомоги в сумі 8000 грн.

За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом Мартинюком В.І. правничої допомоги, заявлений розмір витрат, докази оплати гонорару, відсутність документального підтвердження виконаних робіт та затраченого адвокатом часу, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає недоведеними витрати на професійну правничу допомогу у сумі, яку зазначає позивач, та вбачає підстави для їх зменшення.

Таким чином, до стягнення підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог: 3500 грн х 100% : 25000 грн = 14%, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 139 грн (14% від 992,4 грн) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Судові витрати з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА», у зв`язку з відмовою в позові про стягнення моральної шкоди, до стягнення не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування майнової і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 139 грн судового збору та 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повне рішення складено 11 жовтня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження: вул. Здолбунівська, 7-Д, корпус Г, м. Київ, .

Суддя: І. І. Тхорик