Справа № 211/6024/19
Провадження № 2/211/75/22
іменем України
14 жовтня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ткаченко С. В.,
при секретарі Мариненко Е.П.,
за відсутності: сторін у справі,
розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним послугам, -
Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним послугам.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на балансі підрозділу знаходиться гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Жила площа в гуртожитку надавалась за спільним рішенням адміністрації регіональної філії «Придніпровська залізниця» та відповідного профспілкового комітету. Відповідач ОСОБА_1 на підставі ордеру була поселена в гуртожиток. Під час проживання у гуртожитку за період з 01.11.2017 по 31.08.2019 у відповідача утворилась заборгованість за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги в сумі 22 317,68 грн. Підрозділом неодноразово відповідачу направлялись попередження про існуючу заборгованість за надані послуги. Неправомірні дії відповідача призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. У порядку наказного провадження позивач звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за проживання у гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Але відповідно до ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.04.2019 судовий наказ від 17.12.2018 у справі № 211/6004/18 скасовано. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою.
29.11.2019 позивач збільшив свої вимоги, посилаючись на те, що 16.10.2019 відповідач звільнила кімнату у гуртожитку та разом зі своїми речами виселилася з нього, про що було складено акт. Тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за проживання у гуртожитку та комунальні послуги, яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2017 по 15.10.2019 у сумі 23 225,14 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.
Ухвалою суду від 04.11.2019 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 11.09.2020 прийнято заяву про збільшення позовних вимог від Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним послугам.
Ухвалою суду від 07.06.2021 провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним послугам було зупинено до розгляду Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи № 211/5169/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання недійсним договору найму жилого приміщення у гуртожитку.
Ухвалою суду від 12.04.2022 поновлено провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комунальним послугам.
23.12.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов. В обґрунтування відзиву відповідач послалась на те, що дійсно проживала з неповнолітніми дітьми в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , та була зареєстрована за цією адресою по 15.10.2019. З розміром тарифу вона не згодна та з розрахунком заборгованості. Плату за проживання в гуртожитку вважає необґрунтованою, вважає, що позивач нарахував заборгованість за період, у який вона не проживала у гуртожитку та не користувалась комунальними послугами. Зауважує, що 27.04.2018 вона зверталась до позивача з вимогою не нараховувати плату за комунальні послуги у зв`язку з тим, що з 10.08.2010 не проживає у гуртожитку. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
30.01.2020 від представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив на позов, відповідно до якого просять задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки.
Згідно вимог статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів.
Судом встановлено, що на балансі Акціонерного товариства «Українська залізниця» знаходиться гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13, 14, 16-24).
На підставі ордеру на жиле приміщення серія 11 від 05.11.1998 відповідач ОСОБА_6 займала житлову площу у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та була зареєстрована за вказаною адресою до 15.10.2019 включно, що не заперечувалось сторонами (а.с. 12, 25, 26, 68).
Відповідно до п. 2 Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84, яке діяло на момент вселення відповідача до гуртожитку, (далі - Положення), гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.
Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга управління багатоквартирним будинком за своїм функціональним призначенням відносяться до житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ст. 68 ЖК України наймачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
У відповідності до п. 2 ч. 4 розділу 3 Положення, особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач за період з 01.11.2017 по 15.10.2019 оплату за проживання в гуртожитку та житлово-комунальні послуги не здійснювала, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача у розмірі 23 225,14 грн. (а.с. 74).
Такими діями відповідача заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності до ст. 15 ЦК України охороняються законом і позивач обґрунтовано та у відповідності до ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав.
Даючи правову оцінку дослідженим доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за проживання у гуртожитку та за житлово-комунальні послуги, оскільки відповідач не в повному обсязі виконала зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.
Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до договору № 41 найму жилого приміщення (ліжко-місця, кімнати) у гуртожитку від 25.05.2018 АТ «Українська залізниця», що міститься в матеріалах справи, та з яким ознайомлена відповідач, однак його не підписала, що нею не заперечувалось (а.с. 111-113). Наймач зобов`язаний сплачувати за проживання в гуртожитку у розмірі, встановленому розрахунком, затвердженому власником гуртожитку (балансоутримувачем) та сплачувати комунальні послуги відповідно до встановлених тарифів (пункт 3.2.2 договору).
Відповідно до пункту 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84, чинного на момент виникнення спірних відносин, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку, також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.
Згідно Порядку поселення, користування та виселення з гуртожитків працівників Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом АТ «Укрзалізниця» від 19.12.2016 № 795, особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги (а.с. 122-124).
Згідно статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга-послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова ВСУ від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13).
Крім того, ВСУ у своїй постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 роз`яснив, що, хоча у ч. 1ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуги повному обсязі. Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково.
Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком, зробленим колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019, і відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, є обов`язковим для всіх судів України.
Також суд не приймає до уваги зауваження відповідача щодо того, що вона разом з дітьми не проживала у гуртожитку з 10.08.2010 із-за якості послуг, які надавались позивачем та умов проживання, про що 27.04.2018 було повідомлено позивача. Так як факт її не проживання не позбавляє від обов`язку сплати комунальних послуг. Окрім того, відповідач не надала суду належних та допустимих доказів того, що вона сплачувала комунальні послуги з врахуванням трьох неповнолітніх дітей за місцем свого фактичного проживання. Також відповідач не оскаржувала у судовому порядку якість наданих позивачем послуг.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядком формування тарифів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм формування тарифів для суб`єктів природних монополій, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність.
Таким чином, АТ «Укрзалізниця» є суб`єктом природної монополії в сфері надання послуг, має ліцензію та зобов`язане дотримуватись встановленого порядку ціноутворення. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за надані комунальні послуги не виконав, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 921,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263, 265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -
позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір у сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст судового рішення складено 18.10.2022.