Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2536/22
Провадження №: 2/332/1804/22
УХВАЛА
21 жовтня 2022 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - Сінєльніка Р.В., при секретарі Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича про забезпечення позову, -
Ухвалою суду від 21.10.2022 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Представником ОСОБА_1 - адвокатом Бабіч Сергієм Анатолійовичем разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій зазначено, що з 23.04.1999 року по 26.07.2021 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, сторонами на підставі договору купівлі продажу від 06.07.2005 року було придбано квартиру АДРЕСА_1 , яку оформлено на Відповідача ОСОБА_2 . На теперішній час вирішити питання щодо поділу спільного майна подружжя зазначеної квартири , мирним шляхом не вдається, оскільки відповідач безпідставно вважає вищезазначене майно своєю приватною власністю, приховує від Позивача правовстановлюючі документи та не бажає розподілити майно відповідно до закону. Відповідач ОСОБА_2 неодноразово заявляв Позивачу, що здійснить продаж спільного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 зі своєї сторони, заявляє проти продажу вказаного вище спільно нажитого у шлюбі майна. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Позивач вимушена була тимчасово виїхати за кордон, до Німеччини. Відтак Відповідач ОСОБА_2 може без відома Позивача відчужити спільне майно , а саме квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до чинного законодавства Заявнику на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частина від спільного майна подружжя.
Відповідно до Довідки про середньоринкову вартість житлової нерухомості від 17.10.2022 року, середньоринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 582 662,00 гривень.
З урахування того, що ОСОБА_1 претендує на половину зазначеної вище квартири, тобто на половину від 582 662,00 грн. ціна позову визначається у розмірі 291 331,00 гривень.
Наразі відповідач відмовляється у добровільному порядку здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з цим позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, протягом двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши надані матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 21.10.2022 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Представником ОСОБА_1 - адвокатом Бабіч Сергієм Анатолійовичем разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, сторонами було придбано квартиру, яку було оформлено на Відповідача ОСОБА_2 , неодноразово заявляв Позивачу, що здійснить продаж спільного майна.
Згідно договору купівлі- продажу від 06.07.2005 року , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І., за реєстровим номером 5091, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до Довідки про середньоринкову вартість житлової нерухомості №9290/17 від 17.10.2022 року, середньоринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 582 662,00 гривень.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Згідно із п. 1 ч. 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст. 1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції. Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Також, відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).
Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, є видами забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України і відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого слід дійти висновку за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, в зв`язку з чим накласти арешт на нерухоме майно відповідача, оскільки зазначене майно є предметом спору за позовом, а також є велика вірогідністю того, що в разі не вжиття даних заходів відповідачем по справі можуть бути вжиті заходи щодо відчуження майна.
Також слід зазначити, що накладення арешту на майнові права відповідача, є відповідною правовою мірою для забезпечення в подальшому виконання рішення суду та унеможливить йому здійснити дії щодо відчуження вище зазначеного майна, та інші протиправні дії, які надалі можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеному спору, крім того заходи забезпечення позову вживаються судом в межах позовних вимог заявлених позивачем, отже накладення арешту на вищезазначене майно є відповідним та співмірним заходом для забезпечення даного позову.
З урахуванням вище викладеного слід дійти висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість здійснити відчуження майна, що тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, так як у сторони спору (відповідача) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об`єктом прав, що йому належать, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в зв`язку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і з`ясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно ч. 11 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконанню.
Враховуюче вищевикладене, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, -
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича про забезпечення позову - задовольнити.
В забезпечення позову до моменту набрання чинності рішення по цій справі накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною відчуження і внесенням у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту , у межах ціни позову в сумі 291331,00 грн.
Копію ухвалу надіслати сторонам по справі та відповідним компетентним органам для виконання.
Ухвала набрала законної сили 21.10.2022 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р.В. Сінєльнік