ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/821/247/22 Справа № 191/3930/19
Кам`янський районний суду Черкаської області
УХВАЛА

12 жовтня 2022 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчук В.Г.
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.
секретаря: Мунтян К.С.

розглянувши спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження укладеної між ними мирової угоди від 16 вересня 2022 року та закритті провадження у справі №191/3930/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Шахторіна Артема Сергійовича на рішення Камянського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору Камянська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,-
встановив:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору Камянська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

16 вересня2022 року сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявили клопотання про затвердження укладеної між ними мирової угоди від 16 вересня 2022 року та закриття провадження по справі, оскільки вони дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та порядку участі у її вихованні. Зокрема, сторони домовились визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , враховуючи її бажання, разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його мешкання. Позивач ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язується не чинити перешкоди матері ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з їх дитиною ОСОБА_3 , зокрема, у вихідні дні під час перебування матері в Україні, або в інші дні за попередньою домовленістю із батьком, а також не заперечує проти спілкування з дитиною засобами зв`язку під час перебування матері за межами України. При цьому, відповідач ОСОБА_2 визнає своє зобов`язання сплачувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, сторони домовились, що залишок аліментів за листопад 2020р. вересень 2022р. становить 25000,00грн., які відповідач зобов`язана сплачувати позивачу протягом трьох місяців з дня набрання чинності мирової угоди особисто, або перерахувати на розрахунковий рахунок чи картковий рахунок позивача, зазначений у п. 5 даної мирової угоди, але не пізніше 31.12.2022 року. За цією мировою угодою позивач ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, стягнення з неї аліментів та визначення місця проживання з батьком.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши умови укладеної мирової угоди, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладання мирової угоди.

Мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і має стосуватись лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Виходячи зі змісту статті 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальних законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Частиною 2 ст. 373 ЦПК України передбачено, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження

у справі.

Зі змісту мирової угоди, укладеної між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16 вересня 2022 року встановлено, що ця угода укладена сторонами справи з метою врегулювання спору, однак її умови порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, а саме інтереси малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейська конвенція про здійснення прав дітей 1996 року, яка була ратифікована Законом України від 03.08.2006р. № 69-V, передбачає, що у найвищих інтересах дітей є підтримка їхніх прав. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосуються дітей, визнається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них. Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 7, ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України).

Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

24.02.2022 року російська федерація розпочала повномасштабне військове вторгнення на територію України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської,Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Перелік громадян, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації передбачено ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що, заявляючи клопотання про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 16 вересня 2022 року, умовою якої визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його мешкання, сторонами (позивачем) до матеріалів справи не додано документів, зокрема довідки територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про те, що ОСОБА_1 відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки у разі його призову малолітня ОСОБА_3 залишиться без батьківського піклування та виховання, що не відповідатиме принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Крім того, дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.07.2021 року у справі № 404/3499/17 зазначив, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини має враховуватись ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, на даному етапі розгляду справи всіх перелічених обставин для визначення місця проживання дитини на забезпечення її найкращих інтересів визначити неможливо, а тому суд не в змозі перевірити того факту, чи не порушують умови мирової угоди права та охоронювані законом інтереси малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини п`ятої статті 207 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Керуючись ст. 207, 373 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у затвердженні укладеної між ними мирової угоди від 16 вересня 2022 року та закритті провадження у справі №191/3930/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Шахторіна Артема Сергійовича на рішення Камянського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору Камянська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, та продовжити розгляд справи.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко