ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇН

13 жовтня 2022 року

м. Валки

справа № 622/931/20

провадження № 22-ц/818/2679/22

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Золочівська селищна рада Харківської області

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Богодухівської окружної прокуратури на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року ухвалене у складі судді Квітки О.О. по справі за позовом ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Харківської області про визнання права на земельну частку (пай), -

УСТАНОВИВ:

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП «Київська Русь» розміром 5,89 умовних кадастрових гектарів на території Золочівського району Харківської області з числа невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) або із земель запасу або резерву.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13.02.1992 він був прийнятий доярем в колгосп «Золочівський», який в подальшому було перереєстровано в КСП «Київська Русь», в якому він пропрацював до 09.03.1996. В серпні 2020 року він дізнався від своєї знайомої - колишнього члена вказаного КСП, що всім колишнім членам цього КСП було видано земельні частки (паї), в тому числі ця знайома отримала право на земельну частку (пай) за рішенням суду. Водночас позивач також був прийнятий у члени КСП «Київська Русь» та не був виключений з його членів. Однак при зверненні із запитом до ГУ Держгеокадастру у Харківській області йому стало відомо, що по КСП «Довжанський» відсутній запис про виготовлення, реєстрацію та видачу сертифікату на її ім`я, у зв`язку з чим державний акт на право власності на землю їй не видавався, крім того, позивач відсутній у списках до державного акту на право колективної власності на землю. При цьому архівним відділом Золочівської РДА йому було повідомлено, що правонаступником КСП «Київська Русь» є СТОВ «Золочівське», саме там мають перебувати документи на підтвердження його стажу роботи в КСП, членства чи виключення зі складу членів. Тому в цей час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 15.01.2021 позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) загальною площею 5,89 умовних кадастрових гектарів за рахунок нерозподілених (невитребуваних) паїв КСП «Київська Русь» або земель запасу чи резерву сільськогосподарського призначення Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 до розпаювання земель колективної власності був прийнятий до членів радгоспу «Золочівський», який згодом було реорганізовано в КСП «Київська Русь», яке реорганізовано в СТОВ «Золочівське», де пропрацював до 09.03.1996, при цьому він добровільно не виходив та не був виключений з членів підприємства на момент передачі землі у колективну власність у 1997 році та видачі 18.12.1997 державного акту на право колективної власності КСП «Київська Русь» відповідно до рішення 10 сесії ХХІІ скликання Золочівської селищної ради народних депутатів від 15 серпня 1997 року, який було зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю за №17 (рішення про виключення ОСОБА_1 з членів підприємства суду не надано, інші відомості у суду відсутні), в зв`язку з чим набув право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 5,89 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Враховуючи, що в цей час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка ОСОБА_1 відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області.

Не погодившись з рішенням суду 30 грудня 2021 року Богодухівська окружна прокуратура подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначив, що у даному випадку право колективної власності на майно (землю) припинене в силу внесення змін до земельного законодавства. Не зважаючи на вищевикладене, судом першої інстанції не встановлено обставини паювання земель колективної власності КСП «Київська Русь», зокрема, яку площу земель було розподілено, чи залишились нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї), чи створювався під час паювання резервний фонд КСП, який можливо було використовувати для виділення земельних ділянок членам КСП, які не отримали їх при паюванні, та чи надавали місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування згоду на передачу земель резервного фонду для задоволення таких потреб. З огляду на припинення права колективної власності та перехід у комунальну власність всіх земель, які розташовані на території відповідної громади (за винятком випадків, встановлених законом), даний спір фактично є спором про позбавлення територіальної громади прав на землю комунальної форми власності.

Апелянт зазначив, що суд ухвалюючи за відсутності на те законних підстав рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) з числа Земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради, вийшов за межі повноважень, наданих йому законом, перебравши на себе повноваження органу місцевого самоврядування, що створює загрозу майновим інтересам держави в особі уповноваженого органу щодо володіння, користування та розпорядження земельними ділянками комунальної форми власності.

Скаржник також зазначив, що судом необґрунтовано зроблено висновок про наявність у позивача законних підстав для набуття права на земельну частку (пай), в матеріалах справи відсутні докази того, що позивача не було включено до списків осіб-членів КСП станом на момент отримання державного акта, і позивач не отримував сертифікат про право на земельну частку (пай), а записи в трудовій книжці підтверджують лише перебування позивача у трудових відносинах з відповідним підприємством, однак не свідчать про те, що він був членом цього підприємства на час проведення розпаювання. Так, за інформацією Відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області ОСОБА_1 не була включена до списку громадян- членів КСП, який додається до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Київська Русь», сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_1 не реєструвався, земельна ділянка йому не виділялась. З копії трудової книжки ОСОБА_1 , вбачається, що позивача 13.02.1992 було прийнято на роботу до колгоспу Золочівський на посаду дояра, 09.03.1996 останній був звільнений з роботи за вироком суду. Відповідно до архівної довідки, яка міститься в матеріалах справи, від 06.08.2020 документи щодо підтвердження стажу роботи, членства та виключення зі складу членів підприємства до КСП «Київська Русь» не надходили». Окрім цього, зазначено, що вказана інформація може перебувати у ТОВ «Золочівське», яке є правонаступником КСП «Київська Русь». Проте, вказане питання судом першої інстанції взагалі не вивчалось. Так, не було витребувано з ТОВ «Золочівське» інформації щодо дійсної участі ОСОБА_1 у членах КСП «Київська Русь». Водночас, прийняття в члени КСП має підтверджуватися рішенням загальних зборів КСП, прийнятим за заявою громадянина та повинно бути добровільним, а не автоматичним, проте позивачем до суду відповідних доказів прийняття його в члени КСП «Київська Русь» не надано. Враховуючи вищевикладене, правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні, оскільки позивачем в порушення вимог ст. ст. 77, 78, 81 ЦПК України не доведено належними і допустимими доказами, що він був прийнятий в члени КСП, його не було включено до списків осіб-членів КСП «Київська Русь», що долучався до державного акту на право колективної власності на землю, і він не отримував сертифікат про право на земельну частку (пай).

Також апелянт зазначив, що безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що строк позовної давності на звернення до суду позивачем не пропущено.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи у межах доводів апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга Богодухівської окружної прокуратур підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Частинами 1, 2 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.11.1987, виданої на його ім`я з 13.02.1992 прийнятий на роботу доярем відділу № 1 № 3 колгоспу «Золочівський» відповідно до наказу № 27-к від 23.02.1992; 26.01.1996 згідно з рішенням загальних зборів робочих та розпорядження Золочівської райдержадміністрації № 41 від 26.01.1996 колгосп «Золочівський» перейменовано в КСП «Київська Русь» відповідно до наказу №20 від 01.02.1996; 09.03.1996 звільнений за вироком суду на підставі постанови № 51-к від 13.03.1996.(а.с.7-9)

Протоколом загальних борів трудового колективу радгоспу «Золочівський» від 02.0.1994, зареєстрованим у регіональному відділенні ФДМ України по Харківській області 14.06.1994, ухвалено подати заяву на приватизацію радгоспу «Золочівський»; створити товариство покупців; затвердити угоду про спільну діяльність, обрати голову. У списку осіб на придбання об`єкта приватизації радгоспу «Золочівський» під № 318 значиться ОСОБА_1 . Вказані відомості надані регіональним відділенням фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (а.с. 40-42).

З довідки начальника архівного відділу Золочівської районної державної адміністрації Борох Н. від 06.08.2020 №К-13/01-56 вбачається, що документи щодо підтвердження стажу роботи працівників радгоспу «Золочівський», КСП «Довжанський», їх членства чи виключення із складу членів радгоспу, підприємства на зберігання до архівного відділу не надходили.(а.с.11).

В інформації директора СТОВ «Золочівське» ОСОБА_2 від 02.09.2020 № 64 зазначено, що ОСОБА_1 дійсно був прийнятий в радгосп «Золочівський» 12.02.1992 (наказ № 27 к від 13.03.1996) звільнений 09.03.1996 (наказ № 51-к від 13.03.1996). Надати інформацію про участь (членство) в КСП «Київська Русь», а також включення та виключення зі складу членів неможливо, так як дані не збереглися. (а.с.15)

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.08.2020 вих № 29-20-11-6472/0/19-20 прізвище ОСОБА_1 у списку громадян - членів КСП «Кївська Русь» Золочівського району Харківської області, що додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-13-49-000669 від 18.12.1997, відсутнє; згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Київська Русь» відсутній запис про виготовлення, реєстрацію та видачу сертифікату на ім`я ОСОБА_1 ; відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі на ім`я ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку не обліковується; відповідно до розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації № 646 від 24.11.1997 розмір земельної частки (паю) складає 7,44 умовних кадастрових гектарів, а вартість земельної частки (паю) становить 27556,57 грн.; за інформацією Головного управління статистики у Харківській області КСП «Київська Русь» ліквідоване 03.10.2000 та реорганізовано шляхом злиття зі СТОВ «Золочівське»; на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації № 90 від 20.04.2020 розмір земельної частки (паю) складає 5,89 умовних кадастрових гектарів, а вартість земельної частки (паю) становить 21688,00 грн; додатковий список громадян, які мають право на земельну частку (пай) по СТОВ «Золочівське» у відділі відсутній (а.с.10).

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України(у редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства (надалі КСП) на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту.

Умовою отримання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності є членство особи у відповідному сільськогосподарському підприємстві на момент передачі землі в колективну власність, яке є підставою для включення особи до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства.

Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акту, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.

Згідно ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Громадянам України із числа депортованих осіб, які поселилися в сільській місцевості, державою забезпечується безкоштовна передача у власність землі сільськогосподарського призначення в розмірі земельного паю, визначеного для цієї місцевості, за рахунок земель запасу та резервного фонду в разі їх наявності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Абзацом 7 статті 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

У відповідності до п. "а" частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Проте ОСОБА_3 не було включено до списку громадян-членів АТ «Промінь», який додається до державного акту на право колективної власності.

Позивач на підтвердження її членства у КСП «Київська Русь» надав трудову книжку, в якій зазначено про прийняття його на роботу . Так, відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 16.11.1987, виданої на його ім`я з 13.02.1992 прийнятий на роботу доярем відділу № 1 № 3 колгоспу «Золочівський» відповідно до наказу № 27-к від 23.02.1992; 26.01.1996 згідно з рішенням загальних зборів робочих та розпорядження Золочівської райдержадміністрації № 41 від 26.01.1996 колгосп «Золочівський» перейменовано в КСП «Київська Русь» відповідно до наказу №20 від 01.02.1996; 09.03.1996 звільнений за вироком суду на підставі постанови № 51-к від 13.03.1996. Відомостей про прийняття (виключення) позивача у члени вказаного товариства трудова книжка, не містить. У додатках до державних актів на право постійного користування землею КСП «Київська Русь» - списках членів товариства ОСОБА_1 не значиться.

Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не доведено факту прийняття його у члени КСП «Київська Русь» оскільки саме членство у КСП, є підставою отримання права на земельну частку пай, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Доводи позивача зводяться до констатації факту наявності у нього права власності на земельну частку (пай) у КСП «Київська Русь» яке, на його думку підтверджуються матеріалами справи, зокрема трудовою книжкою

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до зазначеного списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, а у разі недосягнення згоди - спір вирішується в судовому порядку. У такому випадку особа має право звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 14 листопада 2019 року у справі №611/912/17 (провадження №61-41827св18).

Вимог про включення ОСОБА_1 до списку громадян - членів КСП «Київська Русь» які мають право на земельну частку (пай) позивач не заявляла. Тому підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) немає.

Тому колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу Богодухівської окружної прокуратури належить задовольнити, рішення суду від 15.01.2021 скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 питання дотримання позивачем строків позовної давності судом не досліджується.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, а норми матеріального права застосовані неправильно, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно здійснити перерозподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції 1478,65 грн. (а.с. 92).

Керуючись ст.367,368,374,376,381 - 383,389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Богодухівської окружної прокуратури задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради Харківської області про визнання права на земельну частку (пай)- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Богодухівської окружної прокуратури 1478 (одну тисячу чотириста сімдесят вісім) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук