Провадження № 2/331/183/2022
Справа № 331/7277/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2022 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

16.09.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2333 від 02.09.2011 року, станом на 24 червня 2014 року в розмірі 36 911,56 доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 438 954,60 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 21 974,13 доларів США; заборгованість за відсотками 4 630,68 доларів США; пеня за прострочення відсотків 868,68 доларів США; пеня за прострочення кредиту 4 010,28 доларів США; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 601,28 доларів США; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту 2 388,91 доларів США; сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 2 437,60 доларів США.

Позов обґрунтовано тим, що 20 вересня 2007 року між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 2333, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 40 000,00 доларів США строком на 12 років до 20 вересня 2019 року на придбання квартири. За користування кредитом, згідно умов договору, було встановлено плату у розмірі 12,5 % річних, які повинні сплачуватися щомісячно. Також з метою забезпечення було укладено Іпотечний договір. 23 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 про збільшення процентів за користування кредитом до 13,5 % річних. 23 грудня 2008 року між сторонами укладено додатковий договір № 2, яким збільшено розмір щомісячного платежу до 284,92 доларів США. Свої зобов`язання відповідач не виконує, а саме своєчасно не погашає кредит та нараховані відсотки. Загальна заборгованість станом на 24 червня 2014 року складає 36 911,56 доларів США 56 центів, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом 24.06.2014 року складає 438 954,60 гривень (а.с. 1-5).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Державний ощадний банк України в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ Ощадбанк суму боргу у розмірі 36 911,56 доларів 56 центів, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом 24.06.2014 року складає 438 954,60 гривні (а.с. 51-52)

Не погоджуючись з вказаним заочним рішення відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Федорова М.Д., 26.07.2021 р., звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення (а.с. 60-62).

11.08.2021 року ухвалою суду заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6 листопада 2014 року по справі скасовано; вирішено розгляд справ проводити за правилами загального провадження, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання (а.с. 74-76).

16.09.2021 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти позову та зазначає, що позивач приховав від суду існування заочного рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2013 р. № 0808/8704/2012, яким кредитний договір № 2333 розірвано, стягнуто заборгованість за відсотками та пеня. Також позивачем приховано факт реалізації іпотечного майна. Окрім того, відповідач зазначає, що індекс інфляції може застосовуватися тільки до зобов`язані в національній валюті та просить застосувати строки позовної давності (а.с. 90-92).

04.10.2021 року позивач надав суду відповідь на відзив, відповідно до якого через порушення умов договору банк змушений був звернутися до суду задля захисту своїх прав. Рішенням Жовтневого районного суду № 2/331/183/13 від 04.03.2013 р. кредитним договір № 2333 розірвано; стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості за період з 13.01.2010 р. по 24.01.13р. у розмірі 27 474,90 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам 23 224,78 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 4 250,13 грн. Однак відповідач не сплатив суму боргу, тому банк має право нараховувати проценти після розірвання договору до дня повернення кредиту (97-99).

Ухвалою суду від 11.10.2021 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті (а.с. 101).

Ухвалою суду від 25.08.2022 р. зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» надати суду довідку (з підтверджуючими документами) з інформацією про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором (реєстровий номер 5731 від 20.09.2007 року) квартиру, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 124-125).

01.09.2022 року від представника позивача надійшли пояснення, відповідно до яких рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2011 р. по справі № 2-1542/2011 в рахунок погашення заборгованості у сумі 301 241,90 грн. за кредитним договором № 2333 від 20.09.2007 року звернуто стягнення на трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , шляхом реалізації через проведення прилюдних торгів. Кошти від реалізації в сумі 120 734,66 грн. направлені на погашення заборгованості. У зв`язку з тим, що продаж іпотечного майна не покрила суму боргу, банк змушений був знову звернутися до суду із позовом про стягнення процентів за користуванням кредитом за період з 13.01.2010 р. по 24.01.13 р. Рішенням Жовтневого районного суду від 04.03.2013 р. з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто суму заборгованості за період з 13.01.2010 р. по 24.01.13р. у розмірі 27 474,90 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам 23 224,78 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків - 4 250,13 грн. Через не повернення суми боргу банк у вересні 2014 р. звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача станом на 24 червня 2014 року заборгованості по кредиту в розмурі: 21 974,13 доларів США; заборгованості за відсотками 4 630,68 доларів США; пеня за прострочення відсотків 868,68 доларів США; пеня за прострочення кредиту 4 010,28 доларів США; заборгованості 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 601,28 доларів США; заборгованості 3% річних від простроченої суми кредиту 2 388,91 доларів США; суми простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 2 437,60 доларів США. (а.с. 132-135).

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

Суд, вивчивши позовні вимоги, відзив відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до такого.

Судом встановлено, що 20 вересня 2007 року між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 2333 на суму 40 000,00 доларів США строком на 12 років до 20 вересня 2019 року на придбання квартири. За користування кредитом, згідно умов договору, було встановлено плату у розмірі 12,5 % річних, які повинні сплачуватися щомісячно. (а.с. 13-16).

З метою забезпечення виконання умов договору про іпотечний кредит між Банком та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли 1.1, за реєстровим номером 5731 від 20 вересня 2007 року (а.с. 140-142).

23 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 про збільшення відсотків за користування кредитом до 13,5 % річних (а.с. 24)

23 грудня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 2 про збільшення розміру щомісячного платежу до 284,92 доларів США (а.с. 28).

Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконував своєчасно, тому банк звернувся до суду із позовними вимогами про звернення стягнення на іпотечне майно. Рішенням Жовтневого районного суду від 03.10.2011 р. по справі № 2-1542/2011 в рахунок погашення заборгованості у сумі 301 241,90 грн. за кредитним договором № 2333 від 20.09.2007 року звернуто стягнення на трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом реалізації через проведення прилюдних торгів квартири з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 277 750 грн. (а.с. 143-145).

Згідно протоколу прилюдних торгів № 05/028/12/І-З від 01.06.2012 р., іпотечна квартира, яка розташована за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , була реалізована за ціною 141 652,50 грн. (а.с. 146)

Відповідно по постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ від 27.06.2012 р. виконавчий документ № 2-1542/201 від 22.12.201 р. повернуто стягувачу. Трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реалізована 01.06.2012 р. за ціною 141 652,50 грн. Стягувачу перераховано 120 734,66 грн., залишок заборгованості складає 180 507,24 грн. (а.с. 147-148).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 0808/8704/2012 від 04.03.2013 року позовні вимоги ПАТ „Державний ощадний банк України задоволено, розірвано кредитний договір № 2333 від 20.09.2007 року; стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ „Державний ощадний банк України в особі філії ЗОУ ВАТ „Ощадбанк суму заборгованості за кредитним договором № 2333 від 20.09.2007 року за період з 13.01.2010 р. по 24.01.13р. у розмірі 27 474,90 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам 23 224 гривень 78 копійок, з пені за несвоєчасне погашення відсотків -4 250,13 гривень (а.с. 149151).

16.09.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ЗОУ ВАТ „Ощадбанк звернулося до суду із позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2333 від 02.09.2011 року станом на станом на 24 червня 2014 року в розмірі 36 911,56 доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 438 954,60 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 21 974,13 доларів США; заборгованість за відсотками 4 630,68 доларів США; пеня за прострочення відсотків 868,68 доларів США; пеня за прострочення кредиту 4 010,28 доларів США; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 601,28 доларів США; заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту 2 388,91 доларів США; сума простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 2 437,60 доларів США (а.с. 1-4).

Щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21 974,13 доларів США слід зазначити таке.

Рішенням Жовтневого районного суду від 03.10.2011 р. по справі № 2-1542/2011 в рахунок погашення заборгованості в сумі 301 241,90 грн. за кредитним договором № 2333 від 20.09.2007 року звернуто стягнення на трьохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом реалізації через проведення прилюдних торгів квартири з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 277 750 грн. (а.с. 143-145).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 0808/8704/2012 від 04.03.2013 року позовні вимоги ПАТ „Державний ощадний банк України задоволено, розірвано кредитний договір № 2333 від 20.09.2007 року; стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ „Державний ощадний банк України в особі філії ЗОУ ВАТ „Ощадбанк суму заборгованості за кредитним договором № 2333 від 20.09.2007 року за період з 13.01.2010 р. по 24.01.13р. у розмірі 27 474,90 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам 23 224 гривень 78 копійок, з пені за несвоєчасне погашення відсотків -4 250,13 гривень (а.с. 149151).

Згідно рішенням Жовтневого районного суду від 03.10.2011 р. по справі № 2-1542/11 стягнення звернуто на майно в рахунок заборгованості в сумі 301 241,90 грн., тобто за всією сумою тіла кредиту.

Окрім того, відповідно по постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ від 27.06.2012 р. за виконавчим документом № 2-1542/11 від 22.12.201 р. трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реалізована 01.06.2012 р. за ціною 141 652,50 грн. Стягувачу перераховано 120 734,66 грн., залишок заборгованості складає 180 507,24 грн.

Отже, рішення Жовтневого районного суду від 03.10.2011 р. по справі № 2-1542/2011 частково виконано і банк має право тільки на суму, яка не покрита продажем квартири , а саме - 180 507,24 грн.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 4 630,68 доларів США; пені за прострочення відсотків 868,68 доларів США; пені за прострочення кредиту 4 010,28 доларів США слід зазначити таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 910/1238/17 були чітко розмежовані поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами», та «проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами»:

-«проценти за користування кредитом» проценти які нараховуються в межах строку кредиту (позики) визначеного в договорі, і такі проценти розуміються як «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами», розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульовано ч. 1 статті 1048 та ч. 1 статті 1054 ЦК України.

-проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами» проценти які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у разі сплати процентів за неправомірне користування кредитом, проценти за користування кредитом за той же період часу не сплачуються.

Після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦКУ, що підтверджується висновками Великої палати Верховного Суду (пункти 48-55 постанови від 28.03.2018 № 444/9519/12).

В постанові по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до ч. 1 статті 1048 та ч. 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України.

Такий правовий висновок Великої Палати є логічно обґрунтованим, оскільки праву позичальника правомірно користуватися чужими грошима кореспондується його обов`язок здійснювати плату за таке користування. Якщо ж право позичальника на користування чужими грошима припиняється у зв`язку з настанням строку повернення кредиту, то припиняється і обов`язок сплачувати передбачені договором проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами.

Таким чином, із наведеного вище зрозуміло чому проценти за правомірне користування кредитом (але які не були фактично сплачені) стягуються в межах строку кредитування.

Крім того, у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Після цього норми законодавства за якими нараховуються та стягуються проценти за кредитом (за правомірне користування кредитом), не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Тобто, факт подання позову прямо спричиняє неможливість подальшого нарахування та стягнення процентів за правомірне користування кредитом

Отже, після ухвалення рішення Жовтневого районного суду № 2-1542/2011 від 03.10.2011 р. по справі про звернення стягнення на майно та рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 0808/8704/2012 від 04.03.2013 року про розірвання договору, банк не має права на стягнення суми відсотків за користування кредитом.

На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 4 630,68 доларів США, пені за прострочення відсотків 868,68 доларів США; пені за прострочення кредиту 4 010,28 доларів США, не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 601,28 доларів США; 3% річних від простроченої суми кредиту 2 388,91 доларів США; суми простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 2 437,60 доларів США слід зазначити таке.

Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

Отже, вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 601,28 доларів США; 3% річних від простроченої суми кредиту 2 388,91 доларів США; суми простроченого боргу з урахуванням індексу інфляції 2 437,60 доларів США, не підлягають задоволенню.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, доводи відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірі 15 178 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят вісім) доларів США 73 цента, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.06.2014 р. (11,8921 грн.) складає 180 507 (сто вісімдесят тисяч п`ятсот сім) гривень 24 копійки.

Судові витрати по справі суд розподіляє між сторонами відповідно до положень пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 10-13, 60,74,79, 84,88, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 48; код ), задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 48; код ) заборгованість у розмірі 15 178 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят вісім) доларів США 73 цента, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 24.06.2014 р. (11,8921 грн.) складає 180 507 (сто вісімдесят тисяч п`ятсот сім) гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 48; ) судовий збір в розмірі 1 498 (одна тисяча чотириста дев`ятсот вісім) гривень 14 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2022 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва