Справа № 128/2852/14-ц
УХВАЛА
Іменем України

13 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно поданої заяви зазначає, 17.07.2014 Вінницьким районним судом Вінницької області було ухвалене заочне рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яким позов задоволено. Заочне рішення суду він не отримував, як не отримував і ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатками до неї, та судові повістки - виклики в судові засідання. Про ухвалене судом рішення відповідач дізнався, отримавши 17.06.2022 виклик державного виконавця № 16356/18.3.30 від 13.06.2022, згідно якого його зобов`язано з`явитись до державного виконавця щодо сплати боргу за виконавчим документом - виконавчим листом № 128/2852/14-ц, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області 26.05.2022.
Вказує, що в судовому рішенні суд зазначив, що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи судом належним чином та в установленому порядку повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Разом з тим, при ознайомленні з матеріалами справи представником відповідача встановлено, що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення про виклик в судові засідання на 04.07.2014 та на 17.07.2014 на ім`я як позивача, так і відповідача, де в графах «розписка в одержанні» проставлено в якості підпису «Палюх» в усіх повідомленнях однією рукою, що не відповідає підпису відповідача. Крім того, на той час дружина відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не повідомила його про те, що нею ініційовано в суді справу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Позивач зазначає, що на час розгляду справи судом позивач та відповідач проживали однією сім`єю, як подружжя, вели спільне господарство та були і є зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 . На думку відповідача, надані суду докази не підтверджують факту перебування дітей на утриманні позивача та ухилення відповідача від свого обов`язку утримувати дітей. Інших доказів на підтвердження вказаних фактів позивач до матеріалів позову не надала. Враховуючи, що відповідач не був повідомлений про дату та час кожного судового засідання, відтак, не мав можливості заперечити проти доводів позивача про перебування дітей виключно на її утриманні та подати докази на спростування таких її доводів. Діти знаходились на утриманні обох батьків до 13.05.2015 року, коли позивач ОСОБА_2 виїхала за межі території держави Україна. Впродовж наступних років і до кінця листопада 2021 року позивач знаходилась за кордоном, тимчасово повертаючись до України, що підтверджується копіями паспортів на ім`я ОСОБА_2 з відмітками про перетини державного кордону України.
Вказує, що наразі діти знаходяться на утриманні обох батьків, про що свідчить довідка Яришівського старостинського округу Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району, Вінницької області № 03-10/1/84 від 23 червня 2022 року та акт №03-10/1/72 про обстеження умов проживання гр. ОСОБА_1 , що затверджений 16 травня 2022 року старостою Яришівського старостинського округу Лука-Мелешківської сільської ради ОСОБА_3 .
Позивач також вважає істотними обставинами для перегляду заочного рішення те, що суд стягнув аліменти в розмірі по 1/3 частці зі всіх видів доходу відповідача на кожну дитину, відтак, стверджує, що суд помилково стягнув з відповідача аліменти в розмірі по 1/3 частці від його доходів, що загалом складає 2/3 частки від його доходу, та перевищує граничні обмеження розміру утримань із доходів боржника, встановлені законодавством на той час.
За вказаних обставин, відповідач просить скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2014 в цивільній справі №128/2852/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с. 28 - 29).
Ухвалою суду від 28.06.2022 ОСОБА_1 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2014 по вищевказаній цивільній справі, заяву про перегляд заочного рішення призначено до розгляду в судовому засіданні, про що повідомлено учасників судового розгляду (а.с. 49).

В судове засідання з розгляду заяви по суті заявник (відповідач по справі) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, представник відповідача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його представника; заяву про перегляд заочного рішення підтримує за обставин, викладених у ній, та просить задовольнити та скасувати заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2014.

Позивач по справі в судове засідання також не з`явилась, попередньо подала письмову заяву про перегляд заочного рішення без її участі, заяву не визнає та просить відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заяву можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів.
Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2014 у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позов задоволено, вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1/3 частці зі всіх видів його доходів щомісяця, але неменше 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дітей до досягнення ними повноліття, починаючи з 12.06.2014 (а.с. 19).
Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для встановлення наявності підстав для скасування заочного рішення обов`язковим є встановлення судом одночасно двох обставин, як того, що відповідач з поважної причини не з`явився до судового засідання та не подав відзив на позовну заяву, так і того, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно матеріалів справи, про час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 повідомлялася судом завчасно та належним чином шляхом направлення документів по справі та судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, відповідач ОСОБА_1 отримував судові повістки особисто та завчасно, зокрема судову повістку на 04.07.2014 відповідач отримав 20.06.2014 (а.с. 12), а судову повістку на 17.07.2014 відповідач отримав 08.07.2014 (а.с. 15).

Відповідно, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позовну заяву, позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, судом дотримані умови проведення заочного розгляду даної цивільної справи.

Водночас, звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заявник (відповідач по справі) ОСОБА_1 вказує, що в усіх рекомендованих повідомленнях про вручення в якості підпису проставлено «Палюх» однією рукою, що не відповідає підпису відповідача. Однак, суд зауважує, що положення законодавства не покладають на суд обов`язку встановлювати обсяг повноважень та особу того, хто поставив підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення щодо отримання такої кореспонденції, якщо її було доставлено за адресою місця проживання сторони. За таких обставин відповідач зобов`язаний довести, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи посилання відповідача на те, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд виходить з наступного.

В заяві про перегляд заочного рішення заявник (відповідач), вказуючи на те, що діти перебували на утриманні обох батьків, посилається на довідку Яришівського старостинського округу № 03-10/1/84 від 23.06.2022 та акт № 03-10/1/72 про обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 16.05.2022, як на докази підтвердження перебування дітей також і на його утриманні. З вказаних довідки та акту вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми та співмешканкою (колишньою дружиною) ОСОБА_2 та ведуть спільне домогосподарство, неповнолітні діти знаходяться на утриманні обох батьків, та оскільки ОСОБА_2 (позивач) підписала контракт з військовою частиною, вона на даний час не має змоги займатися доглядом малолітніх дітей, тому уся відповідальність за виховання та догляд малолітніх дітей на даний час належить ОСОБА_1 (заявнику).

Проте суд зауважує, що актуальність відомостей, що містяться у вказаних документах, визначена станом на травень та червень 2022 року, тому посилання на вказані докази не може бути враховано судом як підстава для скасування заочного рішення, постановленого з урахуванням обставин, які існували на час звернення позивача до суду, а саме 12.06.2014.

Таким чином, жодних доказів на підтвердження здійснення заявником витрат на утримання дітей на момент звернення позивача ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 не надано.
Також, заявник (відповідач по справі) як на підставу перегляду заочного рішення, вказує на те, що суд стягнув аліменти в розмірі по 1/3 частці зі всіх видів доходу відповідача на кожну дитину, що загалом складає 2/3 частки від його доходу, що перевищує граничні обмеження розміру утримань із доходів боржника, проте вказане не відповідає дійсності, оскільки, як вище зазначалось, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2014 з ОСОБА_1 вирішено стягувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі по 1/3 частці зі всіх видів його доходів щомісяця, але неменше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дітей до досягнення ними повноліття. Зазначення про те, що аліменти стягуються по 1/3 частці зі всіх видів доходу відповідача на утримання кожної дитини, як зазначає заявник, а не обох дітей, в рішенні відсутнє.
Крім того, жодних доказів на підтвердження стягнення з заявника 2/3 частки від його доходу на підтаві зазначеного рішення, про що він зазначає у заяві, суду не надано, а тому вказана обставина є недоведеною.
Та в разі сумнівів в зазначеному в судовому рішенні розміру аліментів, він може бути усунутий в порядку ст. 271 ЦПК України, шляхом роз`яснення судового рішення, якщо в сторін та державного виконавця різне тлумачення вказаного судом розміру стягуваних аліментів.
Суд наголошує, що подальші обставини, на які посилається відповідач як на підставу перегляду заочного рішення, стосуються прововідносин сторін з утримання дітей після постановлення судового рішення, що також не може бути підставою для його перегляду.
За таких обставин відповідач вправі ініціювати питання перед державним виконавцем про перегляд суми нарахованої заборгованості по аліментах з наданням доказів добровільної їх сплати поза межами виконавчого провадження. При цьому суд наголошує, що відповідачем взагалі не доведено ні періоду нарахування йому аліментів до сплати, ні їх розміру. З матеріалів виконавчого провадження ним надано суду лише виклик до дердавного виконавця від 13.06.2022, жодних доказів, що він не викликався до державного виконавця з приводу виконання даного рішення суду з часу його постановлення до 13.06.2022, та не був обізнаний з постановленням даного рішення, ним не надано. В цій частині суд звертає увагу на наявність в матеріалах справи квитанції, де платником вказаний відповідач, про добровільну сплату судового збору, стягнутого рішенням суду, від 06.11.2015.
Також суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено, щодокази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи, в зв`язку з чим заява про перегляд заочного рішення є такою, що не підлягає до задоволення.

А тому, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, щозаочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 19, 287, 288, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишити без задоволення.
В зв`язку з залишенням заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 13.10.2022

Суддя: