Справа № 361/372/21
Провадження № 2/361/542/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення завданих збитків (упущеної вигоди),

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив стягнути солідарно із відповідачів на його користь 95877 грн. 60 коп. завданих збитків (упущеної вигоди), а також судовий збір в розмірі 1412 грн. 78 коп.

Свій позов обґрунтовував тим, що він 01.10.2020 року через Систему електронних торгів арештованим майном Державного підприємства "СЕТАМ" придбав предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1 (далі Предмет іпотеки), про що 22.10.2020 складено відповідне свідоцтво, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначив, що ним було заплановано здавати предмет іпотеки подобово в оренду, а влітку почати його відновлювального ремонт.

До моменту примусової реалізації предмет іпотеки належав ОСОБА_2 , яка по теперішній час, без його згоди, проживає у ньому разом із чоловіком ОСОБА_3 , братом чоловіка ОСОБА_4 , а також дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Крім того до моменту своєї смерті (у серпні 2020) разом з ними проживала мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 .

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 придбала предмет іпотеки в кредит у свого майбутнього чоловіка ОСОБА_3 , його брата ОСОБА_4 , та його матері ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу житлового будинку від 22.08.2006 року.

22.10.2020 року відповідачі добровільно не звільнили предмет іпотеки.

07 листопада 2020 року позивачем були викликані працівники поліції Броварський відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Поліція) з метою встановлення осіб, які перебували у будинку, а також усунення перешкод у володінні предметом іпотеки. Як було встановлено, у будинку перебували відповідачі, які на його вимогу відмовились звільнити будинок та впустити його до нього.

Позивач вказує, що він повторно звернувся до відповідачів усно та листами від 29.12.2020 року із вимогою про звільнення житлового будинку, які не виконані по теперішній час.

Позивач зазначає, що відповідачі чинять йому перешкоди у входженні до будинку, його вільному володінні, прикидаються власниками користуючись попереднім правом власності - договором купівлі-продажу житлового будинку від 22.08.2006 року (який втратив дію), погрожують позивачу розправою.

Вказані вище обставини підтверджуються листом Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування "Прозорий офіс" Броварської міської ради Київської області №06-11/3223 від 02.09.2020, протоколом поліції від 07.11.2020 року та висновком від 10.11.2020 року, актом обстеження житлово-побутових умов від 16.11.2020, вимогою про звільнення житлового будинку від 29.12.2020 року.

Таким чином відповідачі з 22.10.2020 року по 13.01.2021 рік включно користуються належним позивачу майном, внаслідок чого у позивача виникли збитки (упущена вигода) по здачі предмету іпотеки у заплановану подобову оренду.

Так, позивач зазначив, що відповідно до довідки про вартість оренди від 13.01.2021 року, мінімальна добова вартість оренди за 1 кв.м. будинку АДРЕСА_2 (перша лінія центральної вулиці) в період жовтень 2020 - січень 2021 (з урахуванням зносу та карантинними обмеженнями з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID -19) складає від 13 гривень.

Позивач відповідно навів розрахунок збитків через неможливість здавати предмет іпотеки подобово в оренду внаслідок дій відповідачів (упущена вигода):

13 грн. * 87,8 кв.м. * 84 доби (10 діб жовтня 2020 + 30 діб листопада 2020 + 31 доба грудня 2020 + 13 діб січня 2021) = 95877,60 грн.

04 лютого 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного провадження. Призначено судове засідання для розгляду по суті на 19 травня 2021 року.

20 липня 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято відмову від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про солідарне стягнення завданих збитків (упущеної вигоди) та в цій частині провадження закрито.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі просив їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням у іншому судовому засіданні Київського апеляційного суду.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Писаним В.Г. відповідно до статті 61 Закону України "Про виконавче провадження", статті 47 Закону України "Про іпотеку" та на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки складеного ОСОБА_9 , приватним виконавцем "12" жовтня 2020 року, видано свідоцтво, про те, що ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , належить на праві власності майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 і складається з: житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 87,8 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м. вартістю 66000 (шістдесят шість тисяч) гривень 00 копійок та земельної ділянки, що надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0432 га, кадастровий номер: :01:004:0044 та земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0225 га, кадастровий номер: :01:004:0045, загальна вартість землі: 374000 (триста сімдесят чотири тисячі) гривень 00 копійок, яке придбане ОСОБА_1 за 440050 (чотириста сорок тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок, що раніше належало ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі - продажу жилого будинку посвідченого 22 серпня 2006 року, посвідченого Авраменко Н.А., приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу за р.н. 9658 та договору купівлі - продажу земельної ділянки посвідченого 22 серпня 2006 року, Авраменко Н.А., приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу за р.н. 9664. (а.с. 6)

Вказаний договір зареєстрований в реєстрі, про що свідчать надані копії Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, індексний номер 229277864, від 22.10.2020 року, та індексний номер 229281277 від 22.10.2020 року, індексний номер 229283292 від 22.10.2020 року. (а.с. 7-9)

Вказаний будинок по АДРЕСА_4 належав ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 22 серпня 2006 року укладений між ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу, внесений в реєстр за № 9658. (а.с.10-11)

07.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. У заяві зазначив, що 07.11.2020 року близько 10 год. він приїхав до свого будинку АДРЕСА_4 де невстановлена особа, яка назвалась ОСОБА_5 відмовилась пускати його до будинку, тому була викликана поліція для встановлення особи та забезпечити вхід до будинку. (а.с. 17)

10 листопада 2020 року ДОП Броварського ВП ГУНП в Київській області ст.лейтенатом поліції Степанюком М.С. наданий висновок про завершення перевірки за зверненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . У вказаному висновку зазначено, що в ході перевірки було опитано ОСОБА_2 , яка пояснила, що в 2006 році вона із чоловіком придбала будинок за вищевказаною адресою та мешкає у ньому по теперішній час. Так як будинок перебував у іпотеці у Броварському міськрайонному суді тривають судові процеси стосовно права власності на будинок. Також у вказаному будинку прописані її неповнолітні діти восьми та тринадцяти років, та її чоловік ОСОБА_4 (а.с. 18)

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 16.11.2020 року виданого депутатом Броварської міської ради Черепейніком Л.В., на момент обстеження зі слів сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 встановлено, що ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_3 , синами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , братом ОСОБА_4 із донькою ОСОБА_15 дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_4 з 2006 року і по теперішній час. (а.с. 19)

29 грудня 2020 року ОСОБА_1 на адресу відповідачів надіслана вимога про звільнення житлового будинку у якій позивач просив осіб, які проживають та перешкоджають йому у доступі до будинку та землі: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , добровільно звільнити будинок протягом одного місяця із дня отримання цієї вимоги. (а.с. 20 на звороті)

Згідно довідки від 13.01.2021 року виданої ФОП ОСОБА_16 повідомлено, що виходячи з аналізу ринку добова вартість оренди за 01 кв.м. будинку АДРЕСА_5 (перша лінія центральної вулиці) в період жовтень 2020 - січень 2021 (з урахуванням зносу та карантинними обмеженнями з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID -19) складає від 13 до 23 грн. (а.с. 23)

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.01.2021 року, номер інформаційної довідки 240348321, за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , зареєстровано право власності кожному по 1/3 частки житлового будинку по АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 28.08.2012 року, виданого виконкомом Броварської міської ради. (а.с. 34), також за вказаними особами зареєстровано право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:004:0012, що розташована за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно довідки № 1.12.3-15/5496 від 13.09.2022 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою АДРЕСА_4 відсутні зареєстровані особи. (а.с.141)

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Так, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20).

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Також позивач повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Тлумачення змісту частини другої статті 22 ЦК України свідчить, що упущена вигода, будучи складовою поняття збитки, на відміну від реальних збитків, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі, пов`язана з тим реальним приростом, збільшенням її майнової сфери, якого можна було б очікувати за звичайних обставин, якби ці обставини не були порушені неправомірною поведінкою боржника.

У частині третій статті 623 ЦК України закріплено норму, яка регламентує ціни на товари, роботи, послуги тощо, які використовуються для обчислення збитків, зокрема, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки в момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.

Тож у з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суд зважає на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків.

При визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має врахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.

При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків.

Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність урахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин.

Слід зазначити, що визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

Відтак, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.

Тому справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора, адже сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав кредитора (позивача) не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").

Більш того, у визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Станкевич проти Польщі").

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Де Куббер проти Бельгії" та у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення Європейського суду з прав людини "Хамідов проти Росії").

Суд, на підставі повного, всебічного розгляду справи, дослідженних доказів кожного окремо та у їх сукупності, встановив про відсутність спричинення збитків у вигляді упущеної вигоди, а саме те, що позивач у період з 22 жовтня 2022 року по 13 січня 2021 року мав намір здавати в оренду будинок та земельну ділянку, оскільки окрім довідки про вартість оренди від 13.01.2021 року будь яких інших доказів суду не надано. Саме лише посилання про намір позивача здавати будинок та земельну ділянку в оренду не може слугувати підставою для покладення на відповідачів обов`язку понести витрати по сплаті упущеної позивачем вигоди, оскільки зазначене не підтверджене належними доказами.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позовної заяви не підлягають відшкодуванню, оскільки суд у задоволенні позову відмовив.

Керуючись ст. ст. 76 - 80, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення завданих збитків (упущеної вигоди) в розмірі 95877 грн. 60 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.