ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2022 року м. Кропивницький

справа № 388/896/19

провадження № 22-ц/4809/177/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , приватний нотаріус Величко Сергій Олександрович,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2021 року у складі судді Степанова С.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Величка С.О., в якому просив визнати недійсним оформлений приватним нотаріусом Величко С.О. договір довічного утримання від 10.05.2018 по догляду ОСОБА_3 ОСОБА_2 , внаслідок якого ОСОБА_2 перейшла у власність квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що відповідачі заздалегідь знали, що ОСОБА_4 залишилось жити лічені години і він нічого не отримає від вказаного договору. Зі слів лікарів, які приймали ОСОБА_5 .3. 10.05.2018, він поступив в лікарню «в агонізуючому стані», через що проводились реанімаційні заходи, про це було відомо обом відповідачам. Але нотаріус написав, що ОСОБА_6 начебто не знаходився «в хворобливому стані», чим вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ і свідомо зробив його недійсним.

ОСОБА_6 не страждав психічними захворюваннями, але його хронічні діагнози суттєво впливали на його здатність розуміти зміст довгих текстів, а різке погіршення здоров`я 10.05.2018 ще більше погіршило його здатність до об`єктивного сприйняття будь-якої інформації.

ОСОБА_3 переконали підписати саме такий договір замість нового заповіту для того щоб він не зрозумів, що таким способом фактично скасовується заповіт в частині заповідання квартири - нерухомого майна, адже заповіт вже був на передачу всього спадкового рухомого і нерухомого майна сину.

Вважає, що головною метою оформлення вказаного договору було придбання права власності громадянкою ОСОБА_2 на квартиру ОСОБА_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 ще 22.10.2009 було оформлено заповіт, згідно якого все своє рухоме і нерухоме майно він заповідав своєму сину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, ОСОБА_2 і придумала підсунути ОСОБА_4 вищевказаний договір довічного утримання начебто для того щоб узаконити догляд за ним, адже вона й справді іноді надавала йому певну допомогу, за що систематично отримувала плату.

ОСОБА_9 не міг прочитати та зрозуміти зміст наданих йому на підпис чотири сторінок тексту дрібним шрифтом та наслідки наданого договору, він так і не зрозумів. ОСОБА_10 3 умовили підписати вказаний договір на кілька сторінок тексту, зміст якого він за станом здоров`я на той момент не міг усвідомити, оскільки перебував в явно хворобливому передсмертному стані, з ним проводились реанімаційні заходи, та він явно не міг усвідомлювати зміст чотирьох сторінок тексту дрібним шрифтом і кілька десятків статей різних кодексів, законів та нормативних актів, які вказані в тексті Договору, і які йому начебто роз`яснили та він їх начебто зрозумів.

Позивач вважає, що таким чином нотаріус вніс завідомо неправдиві відомості до завіреного ним нотаріально Договору довічного утримання. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 в період оформлення вказаного договору невідлучно знаходився в лікарні, він ніяк не міг приймати участі в оформленні договору та навіть не читав його текст і ніяк не міг його уточнити чи змінити умови договору, який йому готовий принесли на підпис в лікарняну палату. Особисті документи ОСОБА_3 та всі документи на право власності на квартиру нотаріусу надала ОСОБА_2 , яка мала вільний доступ до квартири і всього, що було в квартирі, адже у неї були ключі.

Посилаючись на зазначені обставини, просив задовольнити його позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позивач не довів недійсність договору, оскільки не надав до суду доказів відсутності волевиявлення чи підстав вважати особу недієздатною чи обмежено дієздатною, а отже позивачем не доведено підстави, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду позивач, в інтересах якого діє його представник ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Вказував, що не погоджується з висновками суду та вважає, що вказане рішення суду є незаконним і необґрунтованим.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_11 посилається на доводи тотожні тим, що зазначені в позовній заяві.

Додатково зазначав, що суддя безпідставно відмовився залучити до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог нинішнього власника квартири, відмовив у задоволенні поданої ним зави. З усіх питань вказаних в його клопотаннях немає ніяких рішень, ухвал і про докази, які вказані в цих клопотаннях в рішенні нічого не згадано, що є грубим порушення норм процесуального права та призвело до неправильного рішення.

Вказував, що суд безпідставно та необґрунтовано відмовив у призначені судово-медчної експертизи, пославшись на лист КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 12.07.2021, яким ухвалу про призначення експертизи повернуто без виконання, оскільки питання поставлені на розгляд не входять до компетенції комісії судово-медичних експертиз. Він просив доручити проведення експертизи в Дніпропетровському обласному бюро СМЕ, однак суд не взяв до уваги його клопотання.

Представник позивача наполягає, що ОСОБА_6 не міг розуміти зміст договору довічного утримання та його наслідки, оскільки перебував в тяжкому стані та під дією медичних препаратів, які впливали на його свідомість. Оспорюваний правочин було вчинено з участю нотаріуса, який порушив вимоги чинного законодавства та допоміг відповідачу ОСОБА_2 ввести в оману ОСОБА_3 .

Посилаючись на зазначені обставини просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Вважає, що сторона позивача не довела належними і допустими доказами обставин, на які посилалися як на обґрунтування вимог щодо визнання оскаржуваного договору недійсним з підстав передбачених ст.230 ЦК України, що під час укладення оспорюваного договору померлий ОСОБА_6 діяв під впливом обману з її боку та вона своїми діями ввела його в оману щодо природи правочину або інших обставин, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

10.05.2018 укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання по догляду ОСОБА_3 ОСОБА_2 , внаслідок якого ОСОБА_2 перейшла у власність квартира за адресою АДРЕСА_1 , а остання зобов`язана здійснювати у встановлені строки утримання (догляд) та надавати довічно матеріальне забезпечення відчужувачу (а.с. 78).

Копією свідоцтва від 15.05.2018 підтверджується смерть ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.34).

Листом КП « Долинська центральна районна лікарня Долинської Районної ради» від 08.12.2020 повідомлено, що ОСОБА_6 на «Д» обліку не знаходився.

Листом Долинської райдержадміністрації від 10.12.2020 повідомлено, що що ОСОБА_6 на обліку як не дієздатна чи обмежено дієздатна особа не перебував.

Згідно копії виписки із медичної карти хворого № 1551 ОСОБА_6 хворів на постінфарктній та дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, тахіорітмія , цукровий діабет о 21 годині 11.05.2018 реанімаційні заходи не ефективні, констатовано смерть.

Згідно медичної карти хворого ОСОБА_6 хворів на атеросклеротичний кардіосклероз та хронічну серцеву недостатність.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_11 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_13 просив залишити рішення районного суду без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.05.2018 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язувалася утримувати та доглядати ОСОБА_3 довічно.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судово-психіатричну експертизу.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 193 від 01.07.2022, зробленим експертами Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_3 на момент укладення договору довічного утримання 10.05.2018 страждав на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку судинного ґенезу, який позбавив його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Статтею 12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність жилий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з положеннямистатті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину, особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судову - психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

Суд першої інстанцій не виконав згаданих вище вимог процесуального права і не призначив судову психіатричну експертизу на предмет психічного стану ОСОБА_3 на момент вчинення ним оспорюваного правочину, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що в момент укладення оспорюваного договору довічного утримання ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що свідчить про наявність підстав для визнання такого договору недійсним з підстав передбачених ст. 225 ЦК України.

Що стосується вимоги заявленої до приватного нотаріуса Величка С.О., то згідно п.26 постанови Пленуму Верховного суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Відповідачем у справах про визнання правочину недійсним є сторона правочину, якою було порушено право позивача.

Вимога позивача - «про покладення обов`язку на приватного нотаріуса проставити відмітку про недійсність правочину на примірнику договору, а також проставити відмітку в реєстрі» не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вирішення спору про визнання недійсним договору довічного утримання і стосуються питання реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Таким чином, зважаючи на правову природу позовних вимог, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки не в змозі своїми діями або припиненням своїх дій вплинути на поновлення порушеного права позивача.

Визначення відповідачів, предмету та підстав позову є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

При цьому, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач не звертався до приватного нотаріуса Величка С.О. з вимогами щодо визнання його дій неправомірними чи відшкодування шкоди, завданими такими діями.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати понесені позивачем документально підтверджуються матеріалами справи: за подачу позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 1921,00 грн

У зв`язку з задоволенням вимог позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 1921,00 грн у рахунок компенсації витрат понесених за сплату судового збору.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, відповідно до положень статті 376 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання недійсним договору довічного утримання та відмови у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір довічного утримання від 10 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Величком Сергієм Олександровичем за реєстровим номером 279.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Величка Сергія Олександровича відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1921,00 грн у рахунок компенсації витрат понесених за сплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко