Номер провадження: 22-ц/813/8026/22
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Воронцова Л. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Воронцової Л.П.(суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенко П.Я.,

Полікарпової О.М.

секретар Трофименко О.О.,

розглянув у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 серпня 2022року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергетична компанія» про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія» просила стягнути з відповідача на свою користь збитки в розмірі 8 448,00 грн. та розподілити судові витрати.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія» на підставі судового наказу від 17 травня 2021 року по справі №947/13089/21, виданого Київським районним судом м.Одеса намагалося стягнути з неї заборгованість за електроенергію, спожиту іншим споживачем. З метою оскарження зазначеного наказу вона змушена була звернутися до адвоката, який підготував заяву про скасування судового наказу.

23 червня 2021 року Київський районний суд м.Одеси задовольнив частково зазначену заяву та скасував судовий наказ №947/13089/21 від 17 травня 2021 року, в задоволенні вимоги щодо розподілу судових витрат відмовив, у зв`язку із тим, що ЦПК України не передбачає порядку відшкодування витрат боржника, пов`язаних із розглядом справи в наказному провадженні.

На думку ОСОБА_1 , внаслідок подання до суду безпідставної і необґрунтованої заяви ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія» про стягнення з неї заборгованості іншої особи, Товариством було заподіяно їй реальні збитки в розмірі 8448,00 грн, що пов`язані з оплатою судового збору, послуг адвоката, комісією банку за прийняття платежів та поштовими витратами.

Відповідач є винною особою у завданні їй зазначених збитків, оскільки на підставі його необґрунтованої заяви було винесено судовий наказ, який у подальшому скасовано, понесені нею витрати пов`язані виключно із підготовкою і поданням заяви, які б вона не понесла, якби відповідач не звернувся із безпідставними вимогами. Незважаючи на те, що судом при постановленні ухвали про скасування судового наказу відповідачу роз`яснено право на звернення до суду в порядку позовного провадження , останній з таким позовом до суду не звертався.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2022 року по справі №947/33084/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, розподілити судові витрати по справі.

В обґрунтування зазначених вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення за результатами аналізу висновків Великої Палати Верховного суду викладених у постановах : від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі 688/2479/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі №489/5045/18 та від 14 квітня 2020 року у справі №925/1196/18.

Зазначені висновки ВП ВС не можуть бути застосовані в даних правовідносинах, оскільки стосуються інших обставин, зокрема розгляду справ в кримінальному чи адміністративному провадженні, або ж за результатами розгляду відповідного позову. Натомість спірні правовідносини у даній справі стосуються саме наказного провадження.

Крім того, на думку апелянта, висновок ВП ВС у постанові від 14 квітня 2020 року у справі №925/1195/18 суперечить висновку суду першої інстанції, оскільки ВС у вказаній справі зазначив, що сплачена позивачем на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 14 листопада 2017 року у справі №925/1308/17 сума судового збору становить додаткові витрати, які позивачу довелося понести за наслідками розгляду та вирішення ініційованого проти нього з вини відповідача судового процесу, а тому такі витрати є збитками, які має відшкодувати відповідач.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Одеська обласна енергетична компанія» просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2022 року по справі №947/33084/21 залишити без змін.

Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи скарги матеріалами справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що витрати пов`язані із наданням правової допомоги є такими, що понесені особою у зв`язку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справи в суді, не вважаються збитками в розумінні ч.2 ст.22 ЦК України та не можуть бути відшкодовані в порядку і на підставі ст.1166 ЦК України, законодавством не передбачено можливості стягнення витрат зі стягувача на оплату правової допомоги, судового збору, зі сплати комісії банку, поштових витрат у наказному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки до нього він дійшов повно та всебічно встановивши обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та вирішив спір із дотриманням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 17 травня 2021 року Київський районний суд м. Одеси виніс судовий наказ ( справа №947/1164/21 ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Одеська обласна енергопостачальна компанія заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 41500,56 грн, 3 відсотки річних в сумі 197,80 грн, інфляційні нарахування у розмірі 707,04, судовий збір -227 грн .(а.с.5).

14 червня 2021 року ОСОБА_1 уклала з адвокатом Даніловим А.І. угоду № 01/06/-21 про надання послуг адвоката, відповідно до умов якої, останній зобов`язався підготувати і направити до суду заяву про скасування судового наказу у справі № 947/1164/21, а вона сплатити адвокату грошову суму у розмірі 8200 грн за виконані роботи. (а.с. 22-25).

14.06.2021 та 15.06.2021 ОСОБА_1 оплатила адвокату надані послуги в сумі 8200 грн, що підтверджується квитанціями та оплатила при цьому комісію банку у розмірі 61,50 грн і 41,00 грн ( а.с. 27-29). Також позивачка понесла витрати у зв`язку з направленням до суду заяви про скасування судового наказу. (а.с.30,31).

15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу від 17.05.2021 у справі № 947/13089/21 і просила стягнути з Товариства сплачений нею судовий збір у розмірі 113,50 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8200 грн. (а.с. 17).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2021 у справі № 947/13089/21 заяву задоволено частково, скасовано судовий наказ від 17 .05.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних, інфляційні, витрати по сплаті судового збору, в іншій частині заяви ( витрати по сплаті судового збору і витрати на правову допомогу) відмовлено. (а.с.20-21).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про відшкодування шкоди наведені у параграфі 1 глави 82 ЦК України. Так, за частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність складу правопорушення і його елементів : протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, вина.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тому доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої поведінки. ( постанова ВП Верховного Суду від 28.09.2021 справа № 308/10255/17).

Протиправна поведінка особи може полягати у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Протиправна поведінка Товариства, на думку позивача, полягає у його зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, який за її заявою був скасований.

Разом з тим, такі дії відповідача не можуть кваліфікуватися як протиправні , тому що вони є гарантованими державою і законодавством реалізацією права особи на звернення до суду за захистом порушених прав та реалізацією процесуальних прав при розгляді справи (ст.ст.15,16 ЦК України), і скасування вказаного судового наказу та не звернення Товариства до ОСОБА_1 в порядку позовного провадження з вимогами про стягнення заборгованості не свідчать про протиправність дій відповідача , і протиправність таких дій не встановлено в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2021.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати у справі наказного провадження, пов`язані із подачею заяви про скасування судового наказу : судовий збір, витрати на правничу допомогу не є за своєю природою і сутністю збитками у розумінні положень цивільного законодавства, а є процесуальними витратами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах ( від 19 вересня 2019 року справа № 925/245/19, від 01 червня 2020 року справа № 910/12945/19)., які повинні вирішуватися у справі, у якій вони понесені, а не шляхом звернення до суду із самостійними вимогами.

Оскільки протиправність дій, вина відповідача не встановлена, як і причинний зв`язок між протиправними діями і шкодою, а понесені позивачкою судові витрати у справі не являються збитками, відсутній склад цивільного правопорушення, а отже і підстави для задоволення позову, про що суд першої інстанції правильно виснував.

Доводи апеляційної скарги про хибність висновку суду, що ґрунтується на постановах Великої Палати Верховного Суду, які не можуть бути застосовані до цього спору підлягають відхиленню, як такі, що висновки суду не спростовують, тому що подібність спірних правовідносин з правовідносинами у порівнюваних судом ситуаціях, у їх сукупності, викладених у постановах Верховного Суду полягає у застосуванні до них однакового правового регулювання, яке визначається висновком про те, що процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову, такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Посилання апелянта у скарзі на те, що висновки суду протирічать висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 925/1196/18, є безпідставними, оскільки обставини у цих справах не є релевантними.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, судові витрати у справі не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2022 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення у випадках, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 389 ЦПК України, шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції Верховного Суду.

Головуючий Л.П.Воронцова

Судді : П.Я.Ігнатенко

О.М.Полікарпова