"04" жовтня 2022 р. Справа № 363/516/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря судового засідання Реви В.А., за участі прокурора Кривошеї С.В., представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , треті особи ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , Приватне підприємство Маяк, Обслуговуючий кооператив Садівницьке товариство Маяк-1 та Державне підприємство «Димерське лісове господарство» про визнання недійсними розпорядження та повернення земельних ділянок у власність держави,-,-

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , треті особи ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , Приватне підприємство Маяк, Обслуговуючий кооператив Садівницьке товариство Маяк-1 про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2019 року головуючим суддею обрано Чіркова Г.Є.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.03.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.10.2019 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2020 року ухвалу Вишгородського районного суду від 09.10.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

03.03.2020 року вищезазначена цивільна справа надійшла до Вишгородського районного суду Київської області.

Ухвалою Вишгородського районного суду від 10.03.2020 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 31.07.2020 року залучено до участі у вищевказаній цивільній справі, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Димерське лісове господарство», зобов`язано Державне підприємство «Димерське лісове господарство» надати до суду письмові докази, що посвідчують право постійного користування спірними земельними ділянками, а саме з кадастровим номером :21:039:0015, площею 3,3600 га, з кадастровим номером 621:039:0060, площею 1,8991 га, з кадастровим номером 621:039:0001, площею 1,6800 га та з кадастровим номером 621:039:0061, площею 1,2043 га, які розташовані на території Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області.

23.03.2021 року прокурор подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просив пункт 3 прохальної частини позовної заяви вважати в наступній редакції: «зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Кабінету Міністрів України земельні ділянки площею 1,6800 га з кадастровим номером 621:039:0001, площею 3,3600 га з кадастровим номером :21:039:0015, площею 1,8991 га з кадастровим номером 621:039:0060, площею 1,2043 га з кадастровим номером 621:039:0061, які розташовані на території Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області.

15.04.2021 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Губаненка Ю.П. надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Протокольною ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.12.2021 року замінено першого заступника прокурора Київської області на належного позивача Київську обласну прокуратуру.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Губаненко Ю.П. клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав. Клопотання обґрунтував, що посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 етапі 23 ЗУ "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Раніше, суди не звернули увагу на відсутність обставин представництва прокурором інтересів держави в особі позивача, дотримання ним у наведеному випадку процедури попереднього повідомлення позивача про намір звернутися до суду у спірних правовідносинах та перевірити їх як на предмет подання прокурором доказів належного повідомлення компетентного органу - КМУ (отримання та/або вручення йому повідомлення), так і щодо спливу розумною строку після отримання такого повідомлення, упродовж якого компетентний орган не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, як критерію для кваліфікації невжиття відповідних заходів, як бездіяльності КМУ в контексті положень частин 3, 4 статті 23 ЗУ "Про прокуратуру".

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

«Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає змогу дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах

Згідно з частиною п`ятою статті 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. Близька за змістом вимога застосовується згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»: прокурор має обґрунтувати наявність підстав для представництва».

Таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від 02.04.2019 року у справі № 645/7199/18.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду 26.05.2020 року під час розгляду справи № 912/2385/18 дійшла наступних висновків:

«Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду.»

У Постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків щодо застосування норм права:

«Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший, другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»); наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»); прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача; оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах; якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.»

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у Постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 922/901/17 зробила такий висновок «Саме лише посилання в позовній заяві на те, що компетентний орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для таких посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо)».

Аналогічні висновки були зроблені й у інших постановах колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16, 17, 18 квітня 2019 року у справах № 925/650/18, № 923/560/18, № 913/299/18 відповідно, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18, а також у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у висновку Великої Палат Верховного Суду від 26.05.2020 року по справі № 912/2385/18, постановах Верховного Суду від 15.12.2020 року по справі № 904/82/19, 06.08.2019 року у справі № 910/6144 18. від 06.08.2019 року у справі № 912/2529/18, 15.05.2019 року у справі № 904/585/18, 23.10.2018 року у справі № 906/240/18, 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 року у справі № 924/1237 17.

З матеріалів справи встановлено, що будь-яких доказів належного інформування Кабінету Міністрів України про вибуття спірних земель лісогосподарського призначення з моменту прийняття розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації від 12.10.2004 року № 606 та від 07.02.2005 року № 48 до моменту звернення прокурора до суду з даним позовом, матеріали справи не містять.

Підтвердженням поінформованості Кабінету Міністрів України про наявність порушення його прав стосовно безпосередньо спірних земельних ділянок, на думку прокурора, є лист першого заступника прокурора Київської області від 23.01.2019 року. Проте, відсутні належні та допустимі докази його отримання (вручення) Кабінетом Міністрів України. При цьому, позовна заява датована 23.01.2019 року (підписана в день інформування КМУ) надійшла до суду першої інстанції 31.01.2019 року. Лист Секретаріату КМУ від 01.08.2018 року на адресу Прокуратури Київської обдаси є не відповіддю на повідомлення про можливе порушення прав чи інтересів Держави, а відповіддю на запит від 24 липня 2018 року, та містить, інформацію про те, що Кабінету Міністрів України невідомо про відведення в оренду земельних ділянок садівницьким товариствам «Рубін» та «Маяк».

Отже, із змісту поданих доказів наявне передчасне звернення прокурора до суду з позовом без попереднього належного повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, тобто без дотримання порядку встановленого ч. 4 ст. 23 ЧУ «Про прокуратуру».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд 15 грудня 2020 року по справі № 904/82/19.

У відповідності до п. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду»

Таким чином, суд приходить до переконання, що клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Губаненка Ю.П. про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 56, 200, 257, 260, 263, 353 ЦПК України, статтею 23 ЗУ «Про прокуратуру»,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Київської обласної прокуратури залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.10.2022 року.

Головуючий М.Б. Баличева