Провадження № 2/752/651/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 червня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

при секретарі судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та інтересах яких діє адвокат Лисенко Владислав Сергійович до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття кімнати, -

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2019 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , від імені та інтересах яких діє адвокат Лисенко В.С. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття кімнати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що з 23.03.2010 року на підставі направлення № 29 ОСОБА_1 заселився до кімнати АДРЕСА_1 , у якому проживає відповідно до договору найму житлового приміщення в гуртожитку. Його дружина ОСОБА_4 проживає разом з ним з 13.04.2010 року. Даний гуртожиток належить до державної власності та перебуває на балансі ГУ Національної поліції у м. Києві.

28.06.2019 року близько 10 год. 30 хв. відбулося залиття кімнати № 4-17 з кімнати № 5-17, яка розташована поверхом вище, в якій проживає відповідач.

02.07.2019 року комісією у складі: коменданта гуртожитку № 4 ЖЕД ЦО №1 ГУ НП у м. Києві Мишко О.І., завідувача гуртожитку № 4 ОСОБА_5 у присутності позивачів було складено Акт № 1 від 02.07.2019 року на предмет залиття кімнати № 4-17. Було засвідчено наступні пошкодження, що спричинило залиття: пошкодження стін, короб стелі, меблі, покриття підлоги. Відповідач відмовився засвідчувати даний акт.

08.07.2019 року було складено Акт № 0819 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення, яким підтверджено вищеперераховані пошкодження.

Згідно з висновком ТОВ «Аелєкон» від 26.07.2019 року про оцінку розміру матеріального збитку, завданого кімнаті № 4-17, розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу становить 3869,00 грн. Окрім того, відповідно до висновку про оцінку розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження (залиття) комплекту меблів, розмір матеріального збитку складає 26370,00 грн.

Своїми неправомірними діями відповідача, позивачам завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях у розмірі 5000 грн кожному.

Окрім того, позивачі понесли додаткові витрати пов`язаних з проведенням експертиз у сумі 2390 грн, витрати на послуги банку у сумі 88,80 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 5025,13 грн і судовий збір, які просив стягнути з відповідача.

10 вересня 2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 141).

Підготовче засідання неодноразово переносилося у зв`язку з поданням сторонами клопотань про його відкладення.

У лютому 2022 року на адресу суду надійшли пояснення представника третьої сторони ВП ГУНП у м. Києві, у яких зазначено, що користування житловою площею у гуртожитках встановлюється Положенням про гуртожитки Головного управління Національної поліції у м. Києві, затвердженого наказом ГУ НП у м. Києві від 16.05.2017 № 629. Відповідно до Положення мешканці, які заселяються, ознайомлюються з правилами внутрішнього розпорядку. Також проживаючі зобов`язані забезпечувати схоронність приміщень, обладнання та інвентаря, проводити ремонт пошкоджених з їх вини приміщень гуртожитку, меблів, обладнання та інвентаря. Надані позивачами акти засвідчують факт залиття, наведені в них дані відповідачем спростовані не були.

У підготовчому засіданні 08.02.2022 присутній представник позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач подав клопотання про відкладення справи.

Ухвалою від 8 лютого 2022 року підготовче провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 208).

У червні 2022 року від відповідача надійшли пояснення, в яких він не заперечує факту залиття кімнати позивача, разом з тим, зазначає, що у нього відсутній договір найму житлового приміщення на кімнату АДРЕСА_1 в гуртожитку, а тому не може відповідати за наслідки залиття. Вказує на те, що кімната на момент видачі направлення на вселення була непридатна для проживання через технічний стан, про що повідомляв адміністрацію. Вважає, що у позові слід відмовити.

Представник позивачів - адвокат Лисенко В.С. надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши заяви по суті справи та додані на їх підтвердженні докази, матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з довідкою ГУ Національної поліції у м. Києві від 08 червня 2018 року № 4141/125/05/21-2018 гуртожиток № 4 за адресою АДРЕСА_1 є відомчим та перебуває на балансі Головного управління (а.с. 122).

ОСОБА_1 зареєстрований в буд. АДРЕСА_1 (а.с. 16) та проживає в кімнаті № 4-17 гуртожитку №4 за вказаною вище адресою на підставі направлення № 29 від 23.03.2010 року (а.с. 11). 19 липня 2019 року між ГУ Національної поліції у м. Києві та ОСОБА_1 було укладено Договір найму житлового приміщення у гуртожитку (а.с. 12-15). Разом з ним мешкає та зареєстрована з 25.03.2015 його дружина ОСОБА_2 (а.с. 25, 17).

Відповідно до листа ГУ Національної поліції у м. Києві від 19 серпня 2019 року № 611/аз/125/05/11-2019 відповідач ОСОБА_3 поселений в гуртожиток № 4 згідно з направленням від 09.02.2012 року № 8 та зарахований 01.03.2012 в кімнату № 5-17. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА № 7563401 від 10.09.2019 року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17.01.2012 року (а.с. 121, 126, 140).

З доповідної записки завідувача гуртожитку вбачається, що ОСОБА_3 відмовився підписувати Договір найму житлового приміщення (а.с. 127).

Оскільки договір найму житла укладено не було правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.

2 липня 2019 року комісією у складі коменданта гуртожитку № 4 ЖЕД ЦЗ№1 ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 та завідувача гуртожитку № 4 ОСОБА_5 , у присутності ОСОБА_1 складено Акт № 1 про наслідки залиття житлової площі у гуртожитку № 4, а саме кімнати № 4-17 за адресою: АДРЕСА_1 , що сталась 28.06.2019 року. Комісія під час обстеження кімнати № 4-17 встановила пошкодження стін, коробу стелі, шафи-купе, ліжко, покриття підлоги - ковроліну. При обстеженні кімнати № 5-17, яка розташована поверхом вище, течій виявлено не було, але ОСОБА_3 у присутності комісії повідомив, що у нього дійсно за день затоплення кімнати № 4-17 протікав кран. Зазначений Акт він підписувати відмовився (а.с. 26).

8 липня 2019 року у складі комісії: інженера центру забезпечення № 1 ГУ НП у м. Києві Найдьонової Т.А., коменданта гуртожитку № 4 ЖЕД ЦЗ№1 Мишко О.І. та завідувача гуртожитку ОСОБА_5 , у присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , складено Акт № 0819 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Комісія при обстеженні кімнати № 4-17 встановила залиття стелі, стін, коробу, шафи-купе, ліжко, ковроліну. Порушення норм технічної експлуатації будівель на момент обстеження не виявлено. Винуватець шкоди відмовився від підпису Акту (а.с. 28-29).

15.07.2019 року позивач уклав Договір № 00237/19 з ТОВ «Аелєкон» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 199/18 від 03.03.2018 на право проведення незалежної оцінки майна, виданий ФДМ України) на проведення експертами оцінювачами оцінки розміру матеріального збитку завданого в наслідок залиття. 17.07.2019 на виконання умов Договору оцінки, позивачем було сплачено 2390,00 грн, що підтверджується копією квитанції ПАТ «КБ «УкрСиббанк» № 64, долученої до матеріалів справи (а.с. 41-42, 45).

Зі змісту акта № від 26.07.2019 приймання-передачі робіт вбачається, що ОСОБА_1 та ТОВ «Аелєкон» склали цей акт про те, що виконавцем були складені два звіти про оцінку по рахунку № СФ-00243/19 від 15 липня 2021 року: незалежна оцінка збитку. Вартість робіт 2390,00 грн (а.с. 43,44).

Згідно зі звітом від 26.07.2019 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження (залиття) комплекту меблів, що розташовані в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Звіт) (а.с. 46-60), складеного оцінювачем ОСОБА_7 (кваліфікаційне свідоцтво МФ № 6938 від 30.05.2009 року (а.с. 78), розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу - 29300 грн (з урах. ПДВ), з урахуванням фізичного зносу становить 26 370 грн (з урах. ПДВ) (а.с. 48-62).

Згідно з звітом від 26.07.2019 року про оцінку розміру матеріального збитку завданого кімнаті № 4-17 за зазначеною вище адресою, складеного оцінювачем ОСОБА_8 (кваліфікаційне свідоцтво ФДМУ, КП «ІКЦ» УТО МФ № 8149 та ЦМК № 630 від 24.12.2011 року (а.с. 110)), розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу становить 3869 грн (з урах. ПДВ), з урахуванням фізичного зносу - 3590 грн (з урах. ПДВ) (а.с. 81-96).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Результат аналізу положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 27.05.2021 у справі справа № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20) цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Викладений правовий висновок також застосовано Верховним Судом у постановах від 03.05.2022 у справі № 521/14202/14-ц, від 16.02.2022 у справі 201/2059/20, від 16.02.2022 у справі № 755/12796/20, від 02.02.2022 у справі № 447/938/14-ц, від 29.09.2021 у справі № 753/2965/20.

Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 1 ст. 177 ЖК України встановлено обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 3.1 ч. 3 Положення про гуртожитки Головного управління Національної поліції у м. Києві вселення в гуртожиток провадиться в установленому порядку комендантом (завідувачем) гуртожитку на підставі виданого ордера або направлення, з одночасним укладенням договору найму житлового приміщення в гуртожитку.

П.п. 3.8.3., 3.8.4 Положення проживаючі зобов`язані забезпечувати схоронність приміщень, обладнання та інвентаря; проводити ремонт пошкоджених з їхньої вини приміщень гуртожитку, меблів, обладнання та інвентаря.

П. 4.3 ч. 4 передбачено, що поточний ремонт приміщень, які перебувають у користуванні громадян проводиться за рахунок мешканців.

Твердження відповідача, що відповідати за позовом належить організації, яка експлуатує гуртожиток та здійснює надання комунальних послуг оскільки його кімната була непридатна для проживання, суд до уваги не бере з урахуванням того, що він не надав суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували, що послуги не були йому надані чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25.08.2005 за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування шкоди позивач посилався на те, що залиття його квартири сталося з вини відповідача.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем фактично не заперечується факт залиття спірної кімнати, відповідач не спростував своєї вини у залитті кімнати № 4-17 позивача.

Розмір завданих збитків, позивач доводить звітами суб`єкта оціночної діяльності, за змістом яких вартість матеріального збитку, завданого наймачу кімнати, через залиття його майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування зносу становить 33169,00 грн (з ПДВ), з урахуванням зносу - 29 960 грн (з ПДВ).

Сторона відповідача не спростувала розмір збитків, внаслідок залиття квартири, який визначений звітом, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття грошові кошти збитків з урахуванням зносу в розмірі 29960 грн.

Стягнення шкоди з урахуванням зносу узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 10.01.2020 р. у справі № 499/1732/14-ц.

Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

Крім того, що стосується її розміру, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд враховує, що матеріалами справи підтверджено факт залиття квартири, в якій проживає позивач, з вини відповідача та невчинення ним заходів з відшкодування завданої шкоди.

В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачем доведено, що пережиті ним негативні емоції досягли певного рівня «страждань».

На думку суду, залиття квартири в будь-якому випадку викликає негативні емоції, оскільки викликає відхилення від звичного устрою життя, необхідність витрачання часу для вчинення дій щодо відновлення стану квартири, а у разі відсутності на це відповідних ресурсів (як часових так і фінансових) - погіршення існуючого стану власника такого майна, що з великою долею вірогідності може відзначитись на психоемоційному стані власника пошкодженого майна.

При цьому суд враховує, що залиття квартири мало місце ще 28.06.2019, та до моменту винесення даного рішення суду завданий майновий збиток не відшкодовано, тобто відповідне порушення є досить триваючим.

З огляду на встановлене, у даній справі слід визнати обґрунтованими доводи позивачів про завдання їм моральної шкоди.

Вирішуючи спір в частині визначення розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом. Наразі немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Тому будь-яка компенсація моральної шкоди може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Керуючись приписами ст. 23 ЦК України суд, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, враховує обставини, при яких моральна шкода була заподіяна, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, глибину та тривалість душевних страждань позивача, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого попереднього стану.

В ситуації, що склалась, крім вже зазначеного, суд враховує тривалість переживань позивача, а саме від дня залиття квартири до цього часу, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін, а також вимоги розумності та справедливості.

На підставі викладеного та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що на користь позивачів у відшкодуванні моральної шкоди підлягає стягненню визначена позивачем грошова сума в розмірі 5 000,00 грн кожному.

Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу, а також таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Щодо судових витрат, звертаючись до суду з позовом, позивач просив відшкодувати витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 2390,00 грн., послуги банку у розмірі 88,80 грн, на правничу допомогу у розмірі 5025,13 грн та судовий збір у розмірі 1921, 00 грн. відповідно до правил ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд зазначає, що звіти суб`єкта оціночної діяльності враховано при винесенні даного рішення, а отже витрати пов`язані з його складанням (оплата якого позивачем підтверджується належним та допустимим доказами) мають бути відшкодовані за рахунок відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на експертну оцінку визначення вартості заподіяного збитку в розмірі 2390,00 грн.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Професійну правничу допомогу позивачу надала адвокат Лисенко В.С. на підставі договору про надання правової допомоги від 09.08.2019 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № ЛВ №000800 від 29.11.2017 р. (а.с. 116,117).

Однак, в порушення ст. ст. 137 та 141 ЦПК України позивачі не надали детальний опис робіт, не вказали розмір витрат на оплату послуг адвоката, не надали акту прийому-передачі послуг. Отже, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу - відсутні.

Вимога позивача про відшкодування 88 грн. 80 коп. понесених витрат по сплаті комісій банку не підлягає задоволенню з огляду на те, що згідно ст.ст. 141, 131 ЦПК України такі витрати не є судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню 1921,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позовні вимоги позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та інтересах яких діє адвокат Лисенко Владислав Сергійович до ОСОБА_3 , третя особа: Головне управління Національної поліції у місті Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття кімнати, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану матеріальну шкоду у розмірі 29 960 грн., судові витрати пов`язані проведенням експертиз у розмірі 2 390 грн, по сплаті судового збору у розмірі 1921, 00 грн, на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн, що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 39 271 (тридцять дев?ять тисяч двісті сімдесят одна) гривня 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення мотже бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 с. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя К.Г. Плахотнюк