19.10.2022 Справа № 756/5927/17
Номер справи 756/5927/17
Номер провадження 6/756/241/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Олифіренко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва подання заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поліщук Віти Віталіївни, боржник: ОСОБА_1 , стягував: ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поліщук В.В. звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , обґрунтовуючи вимоги тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 55707229 з примусового виконання виконавчого листа № 756/5927/14 від 16 жовтня 2017 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 1 365 907,28 грн. та судового збору у розмірі 8000,00 грн.

В обґрунтування подання зазначає, що 05 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55707229. В рамках виконавчого державним виконавцем вжито заходів щодо виклику боржника, здійснені виходи за адресою боржника, а також направлені запити з метою з`ясування майнового стану боржника.

Посилаючись на те, що рішення суду не виконано, боржник ухиляється від виконання виконавчого листа на вимоги, що були направлені на його адресу державним виконавцем щодо виклику, вимоги не виконує, потрапити до житлового приміщення для здійснення його опису та арешту майна не виявляється можливим, оскільки вільний доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутній, державний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2022 року подання передано до розгляду головуючому - судді Шролик І.С.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.

Дослідивши матеріали подання та письмові докази, при вирішенні питання про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 1 365 907,28 грн. та судовий збір у розмірі 8000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 процентів від суми позики у розмірі 700 288,14 грн. та судового збору у розмірі 8000,00 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаної частини позовних вимог. У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 основної суми позики у розмірі 665 619,14 грн., що еквівалентно 24600,00 доларів США, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року залишено без змін.

29 листопада 2017 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання вказаного судового рішення № 756/5927/17

Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. від 05 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 756/5927/17.

Цього ж дня, постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. від 05 лютого 2018 року накладено арешт на майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 . Внесено реєстраційний запис в Державний реєстр обтяжень рухомого майна (реєстраційний № 16700715).

Згідно постанови головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. від 21 січня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 . Копії постанови направлено до банківських установ.

Згідно з відповіді АБ "Південний" - боржник в базі даних банку відсутній.

Згідно з відповіді АТ "Ощадбанк" - арешт накладено, залишок коштів становить 0,00 грн.

Згідно з відповіді Пенсійного фонду України (про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи) - інформацію не знайдено.

Згідно з відповіді Державної фіскальної служби України (про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб) - інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно з відповіді Державної фіскальної служби України (про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями) - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно з відповіді Пенсійного фонду України (про осіб-боржників, які отримують пенсії) боржник перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район). Розмір пенсії: 2368,06 грн.

Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. від21 січня 2019 року звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує у Центральному об`єднаному управлінні ПФУв м. Києві.

14 травня 2020 року державним виконавцем Поліщук В.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, копії яких направлено до всіх діючих 78 банківських установ.

19 травня 2020 року державним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 направлено запит до Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентиризації».

Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентиризації» від 01 березня 2021 року № 062/14-2589 (И-2021), згідно даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентиризації» 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 27).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 2003 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім?ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних долях. (а.с. 29).

Станом на 10 грудня 2020 року до відділу надходили повідомлення з фінансових установ, відповідно до яких встановлено відсутність відкритих рахунків або відсутність коштів.

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту державного виконавця від 10 жовтня 2020 року при виїзді за адресою: АДРЕСА_1 двері в квартирі ніхто не відчинив. Сусідами повідомлено, що мешканців даної квартири давно не бачили (близько року) (а.с. 26).

Згідно акту державного виконавця від 12 жовтня 2021 року при виїзді за адресою: АДРЕСА_1 двері в квартирі ніхто не відчинив (а.с. 32).

Згідно акту державного виконавця від 14 травня 2021 року при виїзді за адресою: АДРЕСА_1 двері в квартирі ніхто не відчинив (а.с. 33).

Відповідно до акту державного виконавця від 14 травня 2021 року при виїзді за адресою: АДРЕСА_1 двері в квартирі ніхто не відчинив (а.с. 33).

До подання державним виконавцем також надано виклик від 15 лютого 2022 року про явку боржника до відділу на 02 березня 2022 року на 10.00 год. та виклик від 16 серпня 2022 року про явку до відділу на 01 вересня 2022 року на 14.00 год. (а.с. 34-37). Однак доказів відправки викликів до подання державним виконавцем не надано.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Доказів направлення або отримання документів виконавчого провадження, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження, матеріали, що додані до подання не містять.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Надані суду акти, на які посилається державний виконавець, як на докази не допуску його до приміщення квартири боржника, не містять інформації про їх складення в присутності понятих, що є порушенням вимог ст. 22 зазначеного Закону та тягне за собою недопустимість зазначених доказів.

З огляду на те, що державний виконавець здійснював виконавчу дію направлену на проникнення, допуск до житла, проте через відсутність боржника за місцем проживання не мала можливості провести опис та арешт майна, суд вважає, що при вчиненні цих дій мають бути присутні поняті, на виконання вимог зазначеного вище законодавства.

Окрім іншого, судом досліджені виклики державного виконавця, в яких зобов`язано боржника з?явитися до відділу щодо сплату боргу, проте державним виконавцем не надано докази їх відправки та докази вручення.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Суд при вирішенні спірного питання враховує пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Примусове проникнення до житла боржника є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що доказів того, що боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження та намір державного виконавця вчинити виконавчі дії, пов`язані з проникненням до житла, і перешкоджає у їх здійсненні, суду не надано.

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник відмовляється допустити державного виконавця до вказаного володіння, оскільки відсутні відомості про те, що боржник отримав вимогу (виклик) державного виконавця про проведення виконавчих дій за місцем проживання боржника та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій. Сама по собі відсутність боржника за місцем його реєстрації/проживання під час виходу приватного виконавця не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення та перешкоджання у здійсненні виконавцем виконавчих дій.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів сповіщення боржника про необхідність забезпечення безперешкодного доступу приватного виконавця до житла для вчинення виконавчих дій, яке він би отримав завчасно, буде становити непропорційним втручання в охоронювані ст. 8 Конвенції прав.

Крім того, суд зазначає, що боржнику належить лише 1/3 частина вказаної квартири, а тому примусове проникнення до житла може порушити права інших осіб, які володіють часткою цією квартири та призведе до порушення їх права на недоторканність житла, яке гарантоване їм ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Таке втручання у права інших співвласників суд вважає непропорційним тій меті, що зазначена у поданні.

Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу державному виконавцю до житла, а додані до подання акти виконавця, на думку суду, не можуть вважатися таким доказом, оскільки, вони не свідчать про перешкоджання боржником вільному доступу приватного виконавця до свого житла, окрім того не містять підпису понятих, також відсутні докази повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження та докази повідомлення про виклик до відділу на 02 березня 2022 року та 01 вересня 2022 року, що також не доводить факт перешкоди виконавцю у вчиненні виконавчих дій, тому суд приходить до переконання про відмову в задоволенні даного подання.

Керуючись ст. 12, 76-81, 258-260, 263,354,439 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поліщук Віти Віталіївни, боржник: ОСОБА_1 , стягував: ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 19 жовтня 2022 року.

Суддя Шролик І.С.