Справа № 552/7428/22
Провадження № 2-о/552/190/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.22року суддя Київського районного суду м. Полтави Саркісян О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 до зацікавленої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки - ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою до зацікавленої особи, в якій просить визнати недієздатним свого свекра ОСОБА_2 та призначити її його опікуном.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із ст.296 ч.3 ЦПК України заяву про визнання особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом надання психіатричної допомоги.

Коло близьких родичів, які можуть звертатися до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною у статті 296 ЦПК України не визначено. Проте, відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У ЦПК України коло членів сім`ї, щодо яких фізична особа має право відмовитися давати показання, визначено в частині 1 статті 71 ЦПК України. До них належать чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб. З аналізу Сімейного та Цивільного Кодексу України вбачається, що такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник.

Згідно до вищевикладеного ОСОБА_1 не може бути віднесена до кола близьких родичів, які мають право звертатись із заявою про визнання фізичної особи недієздатної та встановлення опіки до суду.

Більш того, при наявності у цієї особи хоча б одного, відомого суду з матеріалів заяви, близького родича- сина ОСОБА_3 , якимй також є військовослужбовцем, як і заявниця і отримує такі ж доходи, як вона, виходячи з довідки, яка видана їм 14.07.2022 року для надання в службу громадянства та імміграції США.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Однак, як слідує із тексту самої заяви, заявниця та особа, яку вона просить визнати недієздатною, проживають за різними адресами і спільного господарства не ведуть.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.03.1972 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», справа про визнання громадянина недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених у ст. 256 ЦПК (1963р.). Якщо під час розгляду справи буде встановлено, що заява подана неправомочною особою, суд повинен, не закриваючи провадження в справі, обговорити питання про заміну неналежного заявника належним, виходячи з вимог ст. 105 ЦПК (1963р.). Проте, на відміну від ст. 105 ЦПК УРСР 1963 р. ЦПК України в редакції Закону від 03.10.2017 року, який набув чинності з 15.12.2017 року, не передбачає заміни неналежного позивача (заявника) належним, що випливає з принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного у ст. 13 ЦПК України.

Окрім того, заявниця ОСОБА_1 на підтвердження своїх родинних відносин з ОСОБА_2 надала завірену копію свідоцтва про шлюб, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та після укладення шлюбу обом присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ». Належність цього документу заявниці ОСОБА_1 ніякими доказами не підтверджено.

Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не має права звертатися до суду з заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 ..

Відповідно до ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З врахуванням наведеного заяву слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 185, 259, 260, 261,296 ЦПК України,суддя

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_6 до зацікавленої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання фізичної особи недієздатної та призначення опікуна повернути заявнику..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя О.А. Саркісян