Справа № 308/2619/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

з участю секретарки судового засідання Ігнатко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, за апеляційною скаргою Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року, постановлену суддею Дергачовою Н. В.,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року відповідач Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (далі - КУ «УСВТГ», управління, заявник) звернулося до суду з заявою про відстрочення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 24.11.2021 у цивільній справі № 308/2619/20 до завершення дії карантину на території України.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2020 позов ОСОБА_1 до КУ «УСВТГ», Закарпатської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено частково. Вирішено стягнути з КУ «УСВТГ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.12.2019 по 31.03.2020 включно у розмірі 78 581,01 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх необґрунтованістю.

Зазначало управління, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КУ «УСВТГ» за організаційно-правовою формою є комунальною установою. До того ж положенням про КУ «УСПВТГ», затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 25.02.2021 № 171, визначено, що організаційно правова форма Управління є: комунальною некомерційною установою (пункт 2.4. Положення); розпорядником коштів третього ступеня, рахунки якого відкриваються в органах казначейства відповідно до мережі (пункт 6.3. Положення). Статус бюджетної організації додатково підтверджується копією листа Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області від 29.03.2018 за № 04-09/138-940, а також доданими до нього Реєстраційною карткою розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів та довідкою про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Водночас рішенням ГУ ДФС у Закарпатській області за № 95 від 04.04.2018 КУ «УСВТГ» уключено до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Посилався заявник і на те, що згідно з Порядком складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002, фінансування бюджетної установи здійснюється відповідно до кошторису та плану асигнувань. Також постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) на всій території України запроваджено карантин з 12.03.2020, дія якого в подальшому продовжувалась до 28 лютого 2021 року, а розпорядженням Кабінету Міністрів України за № 338-р від 25.03.2020 (зі змінами) «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації», у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, установлено для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 28.02.2021.

Отже, заявник уважав, що режим надзвичайної ситуації, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2, є надзвичайною подією, яка унеможливлює здійснення господарської діяльності у звичайному режимі, що свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин, через які істотно ускладнюється виконання судового рішення у цивільній справі № 308/2619/20.

Заразом звертало управління увагу і на те, що запровадження карантинних заходів та встановлення ряду заборон, призвели до зменшення надходжень від орендної плати. До того ж на виконання пункту 10 протоколу від 11.03.2020 №1 Регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій КУ «УСВТГ» доручено на постійній основі забезпечувати проведення в адміністративних будівлях, що знаходяться на балансі управління, превентивних заходів дотримання санітарно-гігієнічних вимог до регламентованого мікроклімату та режиму вологого прибирання з використанням засобів дезінфекції, а також доручено забезпечити наявність у санвузлах адміністративних будівель миючих та дезінфікуючих засобів із метою дотримання працівниками та відвідувачами санітарно-гігієнічних вимог. Загальна сума коштів, направлених управлінням на запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, у тому числі і витрат на охоронні послуги, які не були попередньо заплановані та передбачені кошторисом управління, загалом складає 319 169,62 гривень.

За наведених вище обставин заявник стверджував, що виконання судового рішення по справі № 308/2619/20 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 грошових кошів, замість спрямування їх на боротьбу з коронавірусом із метою зменшення ризиків зараження значної кількості людей вірусом, зменшення наслідків цієї хвороби і навіть летальних випадків, недопущення негативних наслідків для управління, а тому слід відстрочити виконання цього судового рішення.

З огляду на викладене управління просило відстрочити виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 24.11.2021 у справі № 308/2619/20 до завершення дії карантину на території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2022 у задоволенні цієї заяви КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради про відстрочення виконання судового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради посилалася на незаконність цієї ухвали місцевого суду внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга загалом мотивована тим ж доводами, які наведені в заяві про відстрочення виконання судового рішення, а також звернуто увагу на те, що судом першої інстанції належним чином не враховано Положення про КУ «УСВТГ» (нова редакція), затвердженого рішенням Закарпатської обласної ради від 25.02.2021 за № 171, відповідно до якого: організаційно-правова форма даного управління є комунальна некомерційна установа (пункт 2.4); управління є розпорядником коштів третього ступеня, розрахунки якого відкриваються в органах казначейства відповідно до мережі (пункт 6.3). Статус бюджетної організації додатково підтверджується копією листа Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області від 29.03.2018 за № 04-09/138/940, а також доданими до нього Реєстраційною карткою розпорядника бюджетних коштів та Довідкою про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Водночас місцевому суду надавалась копія рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області за № 95 від 04.04.2018 про включення КУ «УСВТГ» до Реєстру неприбуткових установ та організацій. Однак суд не дав належної оцінки цим доказам, а також не взяв до уваги те, що в Україні було запроваджено карантинні заходи та встановлено ряд заборон, які негативно вплинули на здійснення господарської діяльності багатьох підприємств, та ця обставина є загальновідомою і доказуванню не підлягає.

Посилаючись на наведені вище обставини апелянт просив оскаржену ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про відстрочення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 24.11.2021 у справі № 308/2619/20 до завершення дії карантину на території України.

Інші учасники справи своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради не скористалися.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 щодо задоволення апеляційної скарги заперечила, вважала її безпідставною і надуманою, просила таку залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому їх неявка, на думку колегії суддів та відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення позивачки ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Комунальної установи «Управління спільної власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та Закарпатської обласної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено частково. Стягнуто з КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.12.2019 по 31.03.2020 включно у розмірі 78 581,01 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23.02.2021 стягнуто з КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.11.2021, яка цього ж дня відповідно до вимог ст. 384 ЦПК України набрала законної сили, апеляційну скаргу КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради задоволено частково.

Постановлено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2020 змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення судження про поновлення ОСОБА_1 на роботі 30 березня 2020 року та про необхідність стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі з урахуванням отриманих 44 005,74 грн за період з 13.12.2019 по 31.03.2020 коштів у сумі 78 581,01 грн, і замінивши в другому абзаці резолютивної частини рішення слова і цифри «за період з 13.12.2019 по 31.03.2020 включно у розмірі 78 581,01 грн словами і цифрами «за період з 13.12.2019 по 18.03.2020 в розмірі 46 707,07 грн із вказівкою про те, що сума стягнутого середнього заробітку нарахована без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині апеляційну скаргу КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2020 по суті спору - без змін.

Також за результатом розгляду справи змінено розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, стягнувши з КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь держави 467,11 грн судового збору, а сплачений КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 794,89 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як констатують частини 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд, закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, а без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Згідно з положеннями частин 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також ураховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною першою ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, за наявності за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Колегія суддів зауважує, що вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, обов`язково мають ураховуватися не лише обставини, що на думку боржника істотно ускладнюють його виконання, а повинні враховуватися також й інтереси стягувача.

На переконання апеляційного суду заявником не доведено обставин, які б поза розумним сумнівом свідчили б про неможливість виконання ним судового рішення до завершення COVID-19 карантину в Україні, який не є надзвичайною подією в контексті вимог діючого законодавства, та безумовно не дає підстав у силу приписів, зокрема, як ст. 129-1 Конституції України, так і ст. 18 ЦПК України, для відстрочення виконання судового рішення незалежно від форми власності, фінансування відповідача КУ «УСПТГ» із підстав лише як комунальної, бюджетної й неприбуткової установи.

Водночас колегія суддів звертає увагу і на те, що з часу набрання зазначеною вище постановою суду апеляційної інстанції законної сили 24.11.2021 відповідач-боржник КУ «УСВТ» так і не надав апеляційному суду під час розгляду цієї справи станом на 03.10.2022 жоден доказ, що управління за цей тривалий час понад 10 місяців бодай хоч частково у незначній чи мізерній сумі не мало можливості виконати це судове рішення добросовісно або ж просило його розстрочити, що поза розумним сумнівом дає підстави вважати про свідоме ухилення, небажання виконувати і затягування часу управлінням із приводу обов`язкового до виконання ним судового рішення, що набрало законної сили.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що заявник-відповідач управління не довело належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами своїх вимог щодо необхідності відстрочення судового рішення, і такі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин оскаржена ухвала суду є законною й обґрунтованою та підстав для її зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.375 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді