Справа №731/289/22
Провадження №2/731/105/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Коваленка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Нечай Володимир Іванович, до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття житлової квартири, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2022 року позивач звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, відповідно до вимог якого заявник просить суд стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду, як відшкодування вартості відновлюваного ремонту внаслідок залиття водою її квартири, в розмірі 84 692 грн та 5 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди причиненої внаслідок залиття водою належної їй квартири.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона є співвласником житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає одна. Інші співвласники даної квартири: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають окремо. У 2016 році у зазначеній квартирі позивач здійснила ремонт: поміняла двері, переклеїла шпалери на стелі та стінах, змінила керамічну плитку, лінолеум та ламінат. В результаті чого були витрачені значні кошти.

Позивач вказує, що вищевказана квартира розташована на першому поверсі двоповерхового житлового будинку, над якою знаходиться квартира АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2

10 червня 2022 року, позивач перебувала на роботі по закінченні якої, прийшовши додому виявила, що її квартира залита водою, яка протікала зі стелі. У зв`язку з цим, стеля, стіни та всі меблі були мокрі. Сусіди їй повідомили, що квартира, яка знаходиться вище, належна ОСОБА_2 , також заповнена водою, оскільки у її санвузлі пошкодився водяний шланг для унітаза. До її приїзду ОСОБА_2 воду, яка надходила до її квартири, вже перекрила.

В подальшому, 11 червня 2022 року про вказану подію позивач повідомила Варвинську селищну раду Прилуцького району Чернігівської області та КП «Господар», який є управителем даного будинку. За результатами чого, було створено відповідну комісію та складено Акт №2 щодо залиття житлового приміщення. Комісією було встановлено, що залиття її квартири було спричинено розривом шланга в квартирі АДРЕСА_2 , поверхом вище.

З метою встановлення вартості відновлюваного ремонту та розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, позивач звернулася до ТОВ «СіверЕксперт» з проханням надати відповідний експертний висновок. За результатами якого, було встановлено, що вартість відновлюваного ремонту її квартири, після залиття, становить 84 629 грн, з яких вартість матеріальної шкоди становить 78 444 грн. За проведення даної експертизи позивачем було сплачено 8 177 грн.

Крім того, позивач вказує, що в результаті залиття її квартири з вини відповідача, їй спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює в 5 000 грн., яка полягає в її стражданнях та переживаннях, порушенням звичного способу життя, здійсненням додаткових зусиль направлених на відновлення пошкодженого майна до належного стану. Категорична відмова відповідача, хоча б частково відшкодувати заподіяну нею шкоду, підсилює її моральні страждання.

Також, позивач наполягає на розподілі судових витрат, у виді сплаченого судового збору, оплати адвокату за надану правничу допомогу та відшкодування в рахунок оплати проведеної експертизи.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відмовляється вирішити даний спір в добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 вказані кошти в примусовому порядку.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 18 жовтня 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат - Нечай В.І. в судове засідання не з`явилися, перед початком судового засідання позивач звернулися до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні в повному обсязі (а.с. 136).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, перед його початком звернулася до суду з клопотанням щодо здійснення розгляду справи без її участі, заявлені до неї позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення. При цьому, просила суд врахувати сплачену нею суму на користь позивача в рахунок оплати матеріальної шкоди в сумі 4 581 грн, на підтвердження чого додала відповідний товарний чек (а.с. 137, 139).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, перед його початком звернувся з заявою про здійснення розгляду справи без його участі щодо вимог позову не заперечував та наполягав на їх задоволенні (а.с. 135).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с. 133), причину своєї неявки до суду не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, в судове засідання явку свого представника не забезпечило, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 129).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та заяви у часників справи суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог частково, з підстав необхідності врахування вже сплаченої відповідачем суми на користь позивача в рахунок оплати матеріальної шкоди, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 , разом з третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що доводиться відповідною копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 29 червня 1998 року (а.с. 10).

Згідно з копією відповідного технічного паспорта дана квартира, розташована на першому поверсі двохповерхового будинку та складається з двох кімнат, житлова площа - 23,2 кв.м, у тому числі: 1-а кімната - 9 кв.м, 2-а кімната - 14,2 кв.м, кухня - 6,3 кв.м, ванна кімната - 2,3 кв.м, вбиральня - 1,2 кв.м, коридор 6,3 кв.м, вбудована шафа - 0,4 кв.м. Загальна площа квартири 39, 4 кв.м. (а.с. 59-60).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно №303271835 від 22 червня 2022 року, ОСОБА_2 з 12 жовтня 2021 року належна на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11).

На підставі Протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_4 , від 12 серпня 2021 року та Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №405 від 02 вересня 2021 року, Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, з 02 вересня 2021 року є управителем даного житлового будинку, взявши не себе обов`язок надавати співвласникам послугу з його управління, зокрема, у забезпеченні належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку, шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території (а.с. 93-97, 98, 99, 100, 101, 102-103).

З Акту №2 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 13 червня 2022 року комісією у складі: інженера КП «Господар» Садового С.М., головного спеціаліста відділу ЖКГ, благоустрою та ЦЗ Варвинської селищної ради Курганського Ю.В., за участю винуватця ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_1 та свідків: ОСОБА_5 , і ОСОБА_6 , вбачається, що квартира АДРЕСА_5 , розташована на 1-му поверсі 2-ох поверхового будинку, складається з 2-х житлових кімнат, кухні, ванної кімнати та санвузла. На день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі АДРЕСА_5 було затоплено стелі та стіни в житлових кімнатах та кухні. Зафіксовано псування покриття стелі та стін в зазначених кімнатах. Виявлено псування ламінатного покриття полу в жилих кімнатах. Пошкоджені двері кухні, ванної кімнати та санвузла (короблення конструкції нижньої частини дверей під впливом вологи). Часткове псування меблів, які потрапили під вплив вологи. Причина залиття квартири АДРЕСА_5 - розрив водопровідного шлангу в квартирі АДРЕСА_2 , поверхом вище. Наявна відмітка, що даний акт складений за зовнішнім оглядом (а.с. 12).

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Частиною 1 ст. 177 ЖК України встановлено обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 179 ЖК України користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 (із змінами та доповненнями), власник квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Відтак з урахуванням вищенаведених доказів судом встановлено, що відповідач, як власник квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , знехтувавши технічним станом належного йому водопровідного обладнання, допустила пошкодження водопровідного шлангу до унітазу в зазначеній квартирі, що призвело до залиття належної позивачу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та виникненням відповідної матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звертає увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі № 464/5150/16-ц (провадження № 61-15974св20).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи наведене, аналізуючи надані суду докази по справі, суд зважає, що відповідачем не надано доказів та належного обґрунтування на спростування заявлених вимог позивача, оскільки, в розумінні ч. 2 ст. 1166 ЦК України, ОСОБА_2 не надано доказів про відсутність її вини у залитті квартири позивача, за обставин події, яка відбулася 10 червня 2022 року.

Більше того, відповідач ОСОБА_2 заявлені до неї вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вказане є твердженням відсутності правових підстав для звільнення відповідача від компенсації завданої позивачу шкоди.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України, положення якої визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

З висновку експерта №03-02/22, складеного 11 липня 2022 року судовим експертом Тарасовською В.В., вбачається, що об`єктами дослідження були: квартира АДРЕСА_6 ; фотокопія Свідоцтва про право власності на житло від 29 червня 1998 року (а.с. 56-57); фотокопії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_6 (а.с. 58-61); фотокопії Акта про наслідки залиття від 13 червня 2022 року (а.с. 62); фотоматеріалів, на яких зафіксовано подію та її наслідки (а.с. 24-55), огляд яких здійснювався 20 червня 2022 року в першій половині дня.

Відповідно до висновку даної експертизи експертом встановлено наступне:

- вартість відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_6 після залиття, на момент проведення дослідження, становить - 84 692 грн з ПДВ;

- вартість матеріальної шкоди, завданої приміщенню квартири АДРЕСА_6 внаслідок залиття, становить - 78 444 грн з ПДВ (а.с. 19-23).

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем належним чином підтверджено розмір матеріальної шкоди, в рахунок відшкодування вартості відновлюваного ремонту внаслідок залиття водою її квартири, що становить - 84 692 грн, та вказаний розрахунок було визнано відповідачем.

При цьому, суд враховує розмір вже сплаченої відповідачем суми на користь позивача в рахунок оплати матеріальної шкоди, що становить - 4 581 грн, та підтверджується оригіналом відповідного товарного чеку (а.с. 139).

За таких підстав, заявлені позивачем вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в розмірі - 80 111 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, при наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд при визначенні розміру моральної шкоди враховує, що в наслідок зазначеної події залиття квартири, з вини відповідача, у позивача виникли негативні зміни у звичному способу її життя, спричинивши необхідність здійснення позивачем додаткових зусиль направлених, зокрема на: відновлення пошкодженого майна до належного стану, документального оформлення випадку залиття та вчинення дій для захисту свого порушеного права в суді.

У зв`язку з цим, з урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, оскільки вона морально страждала від пошкодження її майна та була змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому виходячи з характеру події та глибини душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення їй моральної шкоди та враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями відповідача позивачу довелося докладати зусиль для відновлення її порушених прав, що стало причиною їх моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди, в розмірі 5 000 грн, що на переконання суду відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд, також, зважає, що позивача заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат та заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 948, 80 грн - сплаченого судового збору, 8 117 грн - в рахунок оплати за проведення експертизи та 7 000 грн понесених витрат в частині оплати за надану адвокатом правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (п. 1, 2 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано:

- Договір про представлення інтересів, надання правничої (правової) допомоги, захист №22/08-22 від 22 серпня 2022 року, укладений між адвокатом Нечаєм В.І. та ОСОБА_1 , де зазначено, що за надані послуги клієнт виплачує адвокатові гонорар за фіксованими ставками, відповідно до рекомендацій Ради адвокатів Чернігівської області, затверджених рішенням №99 від 16 квітня 2021 року, та оплачує його витрати на проїзд і інші витрати, пов`язані з виконанням договору (а.с. 104),

- Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, які затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №99 від 16 квітня 2021 року (а.с. 110);

- Акт наданих послуг від 22 серпня 2022 року на загальну суму 7 000 грн (а.с. 107);

- рахунок-фактура №01 від 30 серпня 2022 року (а.с. 108) та довідка №1 від 30 серпня 2022 року про отримання адвокатом Нечаєм В.І. від ОСОБА_1 гонорару у розмірі 7 000 грн (а.с. 109).

За проведення, в межах даної справи експертизи позивачем було сплачено 8 117 грн, що підтверджується відповідним Договором №03/002/22, укладеним 15 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СіверЕксперт» (а.с. 13-14), Актом №ОУ-0000849 здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с. 15) та Рахунком-фактурою №СФ-0000057 від 16 червня 2022 року (а.с. 16).

Таким чином, зважаючи на задоволення позову, суд приходить до висновку, що позивачем до суду надано належні докази на підтвердження понесених нею судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та проведенням експертизи. Суд також зважає, що доказів неспівмірності вказаних витрат відповідачем до суду надано не було. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені останньою дані судові витрати, оскільки такі пов`язані з розглядом даної цивільної справи.

Аналогічно, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 1 984, 80 грн (а.с. 1, 2, 3, 4).

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 206, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_7 ), представник позивача адвокат Нечай Володимир Іванович (адреса для листування: АДРЕСА_8 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_9 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_7 ) та Комунальне підприємство «Господар» Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (юридична адреса: 17600, смт Варва Прилуцького району Чернігівської області, вул. Шевченка, б. 18, ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття житлової квартири, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, в рахунок відшкодування вартості відновлюваного ремонту внаслідок залиття водою квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , за події, яка відбулася 10 червня 2022 року, в розмірі - 80 111 (вісімдесят тисяч сто одинадцять) гривень та 5 000 (п`ять тисяч) гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди, судовий збір у сумі - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у сумі - 7 000 (сім тисяч) гривень та витрати на проведення експертизи у сумі - 8 117 (вісім тисяч сто сімнадцять) гривень, а всього стягнути - 101 220 (сто одну тисячу двісті двадцять) гривень 40 копійок.

Головному управлінню державної казначейської служби України в Чернігівській області, , що розташоване за адресою: 14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, б. 27, повернути позивачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ), з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, сплаченого позивачем через Чернігівське РУ ТВБВ 10024/0148 при поданні позову в сумі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок на р/р UA0025691, , відповідно до квитанцій №1 та №2 від 30 серпня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко