Провадження № 2/127/5746/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участі: секретаря Жмудь Я.П.,

представника позивача - адвоката Кобзіної А.С.,

представника ГУНП у Вінницькій області Бешлей І.В.,

представника Вінницької обласної прокуратури Рудніцької І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) осіб, в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що слідчим Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області 28 березня 2018 року за заявою адвоката потерпілих від 12 березня 2018 року (в тому числі ОСОБА_1 ), було внесено відомості до ЄРДР за №0001231 за фактом шахрайських дій відносно жителів с. Байраківка та с. Глинянець Немирівського р-ну.Кримінальне провадження розслідувалося з правовою кваліфікацією за ч.1 с.190 КК України. Статус позивача як потерпілої особи в рамках зазначеного кримінального провадження підтверджується, зокрема, відповіддю дізнавача сектору дізнання BП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за №K-98ад/201/21 від 06 грудня 2021 року.

Позивач зазначає, що не дивлячись на численні клопотання щодо проведення процесуальних дій, слідча жодних дій по розслідуванню провадження не вчиняла, обмежуючись формальними відписками і провадження фактично не розслідувалося. У зв`язку з чим представник потерпілих звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на бездіяльність слідчого.

Суддею Вінницького міського суду Вінницької області Вишарем І.Ю. було винесено ухвалу від 18 грудня 2018 року, якою скаргу представника потерпілих на бездіяльність слідчого було задоволено. Даним судовим рішення було визнано протиправною бездіяльність слідчого та було зобов`язано слідчого провести ряд слідчих дій, зазначених в клопотаннях представника потерпілих, однак дане судове рішення кардинально нічого не змінило, кримінальне провадження не розслідувалося і кілька разів, всупереч вимогам закону, закривалося слідчим. У зв`язку з тим, що такі постанови слідчого про закриття кримінального провадження були винесені незаконно, вони були оскаржені представником позивача та скасовані.

Так, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року у справі №127/11645/19, скаргу представника потерпілих було задоволено, постанову слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження №0001231 було скасовано. В описовій частині ухвали було встановлено, що слідчий у повному обсязі це виконав вимоги КПК, не провів належного досудового розслідування, не провів усіх слідчих дій в рамках даного провадження. Справу було знову повернуто для проведення досудового розслідування.

В подальшому, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року постанову слідчого від 17 серпня 2019 року про закриття кримінального провадження було скасовано, а матеріали кримінального провадження повернуто для організації досудового розслідування. При чому в своїй ухвалі Вінницький апеляційний суд підтвердив ту обставину, що слідчим не було проведено жодної слідчої дії, не було проведено належного досудового розслідування, не було вичерпано всіх можливостей отримання доказів по справі.

Також неналежність виконання слідчим своїх обов`язків щодо розслідування даного кримінального провадження підтверджується і фактом застосування до слідчого дисциплінарного стягнення у виді суворої догани (відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 03.06.2020 року N°692).

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що зазначені вище обставини підтверджуються, зокрема, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2021 року у справі №127/29508/20, яке було залишено в силі ухвалою Вінницького апеляційного суду та набуло чинності 27 вересня 2021 року. Предметом розгляду вказаної справи були аналогічні правовідносини за зверненням одного з потерпілих в рамках даного кримінального провадження.

Окрім того, 12 липня 2021 року дізнавачем втретє було закрито кримінальне провадження. Однак ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року таку постанову дізнавача про закриття кримінального провадження було скасовано. У своїй ухвалі слідчий суддя вкотре підтвердив ту обставину, що «досудове слідство у справі проведено поверхнево, неповно, без всебічного дослідження обставин справи».

Не дивлячись на тривалу бездіяльність слідчого щодо розслідування зазначеного кримінального провадження, матеріали зазначеного кримінального провадження було втрачено разом із оригіналом розписки про наявність перед позивачем заборгованості.

Потерпілі в рамках даного провадження, зокрема і ОСОБА_1 втомившись від незаконної бездіяльності правоохоронних органів протягом 3-х років, вирішили звертатися в цивільному порядку щодо відшкодування шкоди на підставі наявної розписки (оригіналу, який знаходився в матеріалах кримінального провадження) про наявність перед кожним із потерпілих заборгованості.

Оригінал розписки про наявність заборгованості було подано до правоохоронних органів разом із заявою про вчинення злочину. Однак повернення оригіналу такої розписки виявилося неможливим у зв`язку з втратою матеріалів провадження.

Зазначені обставини також встановлені в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2021 року у справі №127/29508/20.

Позивач зазначає, що беручи до уваги ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином досудове розслідування протягом 4-х років фактично не здійснювалося, слідчі дії не проводилися, що було встановлено судовими рішеннями. Більше того, правоохоронними органами було втрачено матеріали кримінального провадження, разом із оригіналами документів, які були необхідні для звернення за захистом своїх прав в цивільному порядку. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду із позовом про стягнення моральної шкоди, яка виразилася в тому, що через явну демонстрацію відповідачем незаконних дій, позивача не покидало відчуття тривоги та занепокоєння, оскільки навіть після розгляду кількох справ щодо оскарження бездіяльності та неправомірних рішень правоохоронних органів та набрання зазначеними судовими рішеннями на користь позивача законної сили, питання не було вирішено по суті, бездіяльність слідчого продовжувалася і слідчий всіляко уникав проведення процесуальних дій та винесення законних рішень у справі. Внаслідок чого справа не розслідувалася.

У зв`язку з такою бездіяльністю та неодноразовим незаконним закриттям провадження у справі, у позивача виникло розчарування в «правовій державі Україна», усвідомлення власної безпорадності перед свавіллям відповідача (в особі відповідних органів). Окрім того, моральна шкода завдана позивачу полягає в усвідомленні своєї безпорадності у зв`язку із втратою правоохоронними органами оригіналу розписки, яка знаходилася в матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з чим у позивача зникла остання надія на повернення своїх коштів. Втрата оригіналу доказу в рамках кримінального провадження є безсумнівною підставою для стягнення моральної шкоди (беручи до уваги висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 08.05.2019 року у справі №233/3464/17).

У зв`язку з чим характер, інтенсивність та чотирьохрічна тривалість і обсяг моральних страждань і обумовленої цим моральної шкоди, яка завдана і підлягає стягненню на користь позивача задля забезпечення справедливої сатисфакції, у грошовому виразі позивач оцінює у 30 000 грн., оскільки саме така сума на думку позивача, буде відповідати співмірності завданих позивачу страждань і душевних переживань, грунтуватиметься на вимогах норм чинного законодавства та відповідатиме принципу розумності та справедливості щодо захисту і відновлення порушених прав позивача.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Відповідно до наказу в.о. голови Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2022 року № 58-к ОСОБА_2 виключено зі штату Вінницького міського суду Вінницької області 14.08.2022 року у зв`язку зі смертю судді.

Згідно розпорядження Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2022 року № 87/22 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи № 127/34906/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди, яка перебувала у провадженні судді Луценко Л.В.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2022 року цивільну справу № 127/34906/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди, було розподілено судді Антонюку В.В.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2022 р. суддею Антонюком В.В. прийнято до свого провадження дану цивільну справу та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Кобзіна А.С. підтримала позовні вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просила суду їх задовольнити.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, день та час розгляду справи. На адресу суду надійшов відзив, в якому представник просив відмовити в задоволені позову у повному обсязі.

Представник відповідача Вінницької обласної прокуратури Рудніцька І.В. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві від 11.01.2022 року, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Бешлей І.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві від 13.01.2022 року, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлено, що дізнавачем СД Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Палаш Ю.О. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001231 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Позивач ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні є потерпілою.

У рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2021 р. встановленні наступні факти, а саме: ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 грудня 2018 року у справі № 127/31859/18 було задоволено скаргу адвоката Кобзіної А.С. в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого Лівобережного ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А.В., яка полягає у відмові в задоволенні клопотання в кримінальному провадженні № 0001231 від 28.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в якому в якості потерпілої визнано і позивача по справі ОСОБА_1 ; зобов`язано слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження№0001231 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, розглянути подані клопотання адвокатом Кобзіною А.С. в інтересах ОСОБА_3 , та провести слідчі дії, зазначені в клопотаннях у строк, передбачений КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2019 року у справі № 127/11645/19 було задоволено скаргу ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 КПК України; постанову від 26.12.2018 слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А.В., про закриття кримінального провадження № 0001231, внесеного до ЄРДР 28.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - скасовано.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі № 127/29768/19 було задоволено скаргу адвоката Кобзіної А.С., скасовано постанову слідчого Лівобережного ВП ВВП ГУ НП України у Вінницькій області Узун А.В. про закриття кримінального провадження від 17.08.2019 року, в порядку ст. 303, 304 КПК України.

Наказом Головного управління національної поліції у Вінницькій області від 03.06.2020 року № 692 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області» за порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України та положення розділу VI Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 296 від 14.04.2016 року, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001231, керуючись положеннями статей 11, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано до слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Узун А.В. (0105568) дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд доходить до висновку, що відносно потерпілої у кримінальному провадженні № 0001231 позивача ОСОБА_1 мають місце незаконні рішення, дії та бездіяльність посадової (службової) особи (слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Узун Антоніни Василівни) органу державної влади (Головного управління Національної поліції у Вінницькій області).

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як вбачається з правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 303/1776/1(провадження № 61-3440св20), відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок не тільки незаконного засудження, повідомлення про підозру, арешт, обшук, виїмку, а й інших дій внаслідок яких особі було заподіяно шкоду; за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173,1174 ЦК України).

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №740/2921/16-ц (провадження№ 61-30026св18) та постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі № 216/2150/17 (провадження № 61-11184св18).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження № 0001231 на даний час є відновленим, тобто було втрачене разом із оригіналом розписки, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 233/3464/17 (провадження № 61-45008св18), є підставою для стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення під час розслідування чи судового розгляду справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ч. 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування; моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне та можливе відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 481 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»), що є обґрунтованою компенсацією (справедливою сатисфакцією) за душевні страждання, яких вона зазнала. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, а тому розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, жодним чином не може бути пов`язаний з розміром неповернутих позивачеві іншою особою коштів.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, на підставі ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1174 ЦК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на її користь 2481 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.10.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Прокуратура Вінницької області (м. Вінниця, вул. Монастирська, буд. 33; )

Відповідач: Державна казначейська служба України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6, )

Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Вінницькій області (21050, м.Вінниця, вул. Театральна, буд. 10; )

Суддя: