Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2022 р.

м. Київ

справа № 755/8576/22

провадження № 2/755/5666/21

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача безпідставно отримані за виконавчим написом нотаріуса грошові кошти в сумі 55 090,73 грн. та стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука В.В. у сумі 5 459,07 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2022 року у справі № 760/14256/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О.В., який було зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 7945, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 0118/07/00-Z від 23.10.2007 року в сумі 2 217 923,80 грн. Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. В межах виконавчого провадження ВП № 65518525, відкритого з примусового виконання виконавчого напису № 7945 від 12.05.2021 року, з позивача було стягнуто 60 549,80 грн. та постановою від 14.07.2022 року закінчено виконавче провадження. Оскільки виконавчий напис нотаріуса рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуті з позивача грошові кошти відповідачем підлягають поверненню, як безпідставно отримані, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

12.09.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до свого провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука Володимира Васильовича про стягнення безпідставно отриманих коштів, постановлено розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.10.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука Володимира Васильовича про стягнення безпідставно отриманих коштів - закрито в частині вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука Володимира Васильовича про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 12.09.2022 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті вимог, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. (а.с. 48, 58)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. (рішення ЄСПЛ по справі «Мельник проти України»)

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7945, яким нотаріусом запропоновано: звернути стягнення з громадянина України, яким є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 0118/07/00-Z від 23.10.2007 року, укладеним з ПАТ «Банк Форум», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1042-Ф від 05 березня 2018 року є ОСОБА_2 заборгованість за період з 14.03.2018 року по 15.04.2021 року в розмірі 2 104 605,93 грн. (а.с. 9)

20.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Сіщуком В.В. відкрито виконавче провадження ВП № 65518525 з примусового виконання виконавчого напису № 7945, вчиненого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 2 217 923,80 грн. (а.с. 10-11)

11.05.2022 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 760/14256/21 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований за реєстровим № 7945, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №№0118/07/00-Z від 23.10.2007, на загальну суму 2 217 923,80 грн. (а.с. 12-16)

14.07.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука В.В. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 7945, вчиненого 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., з підстав ухвалення Дніпровським районним в м. Києві судом рішення від 11.05.2022 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 17-18)

Згідно Листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Сіщука В.В. від 08.08.2022 року № 3234 в межах виконавчого провадження ВП № 65518525 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 55 090,73 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 на рахунок приватного виконавця Сіщука В.В. виконавчих витрат у розмірі 5 459,07 грн. (а.с. 43-46)

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18: «з урахуванням того, що виконавчий напис за реєстровим номером №4180 визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача 442 426,24 грн. відсутня, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову у цій справі».

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями цивільного законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 55 090,73 грн., стягнутих приватним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 65518525, - оскільки виконавчий напис нотаріуса від 12.05.2021 року № 7945, на підставі якого проведено оспорюване стягнення, рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, тому відсутня підстава для подальшого проведення такого стягнення, а стягнуте за виконавчим написом підлягає поверненню позивачу.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів підлягає до задоволення.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням задоволення позову суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6, 11, 526, 610, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) безпідставно отримані за виконавчим написом нотаріуса грошові кошти в сумі 55 090,73 грн. та судовий збір в сумі 992,40 грн., а всього на суму 56 083 (п`ятдесят шість тисяч вісімдесят три) гривні 13 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 жовтня 2022року.

Суддя: В.І. Галаган