ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4998/22 Справа № 202/4211/19 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Меньшикова Кристина Олександрівна, про визнання таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до суду за результатами розгляду якого, з урахуванням уточнень, просив суд: визнати ОСОБА_5 таким, що прийняв спадщину в розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (далі квартира) та визнати за позивачем право власності на 2/3 частини вказаної вище квартири з значенням житлової, загальної та допоміжної плоші, площі літніх приміщень, літер кімнат та їх площ, в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявлена квартира є власністю ОСОБА_2 (дружини), ОСОБА_5 (чоловіка) та ОСОБА_6 (син ОСОБА_5 ), у рівних частках по 1/3 частині кожний. Рішенням суду від 10 листопада 2014 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (син ОСОБА_5 ). За своє життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Після відкриття спадщини за ОСОБА_5 стало відомо, що у заповідача було ще двоє дітей: ОСОБА_3 (інвалід безстроково) та ОСОБА_4 , які також звернулись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових справ після смерті батька. На підставі викладеного позивач вважав, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після свого сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини квартири, таким чином, позивач має право на спадкування за заповітом 2/3 частин квартири після смерті ОСОБА_5 , тобто заповідача.

Заочним рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2022 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Меньшикова Кристина Олександрівна (49000, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.49, кімн.6-9), про визнання таким, що прийняв спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 190,53 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати частково рішення суду від 22 квітня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що загальна частка що належить спадкуванню позивачем після смерті ОСОБА_5 , складає 2/3 частин в квартирі АДРЕСА_1 , а тому саме на 2/3 частин квартири за позивачем повинно бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., є власністю ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності від 18 квітня 2007 року, по 1/3 частини кожний, що підтверджується інформаційної довідкою з державного реєстру, виготовленою 3 грудня 2018 року.

Детальної інформації про площі (технічний паспорт, довідка з реєстру), а саме: допоміжної плоші, площі літніх приміщень, літер кімнат та їх площ вказаної квартири суду надано не було.

10 листопада 2014 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська шлюб, укладений 21 березня 1995 року, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 20 листопада 2014 року. Крім того, судовим рішенням встановлено, що неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_5 .

На запит суду Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою надано відповідь №255/01-16 від 25 січня 2022 року, що спадкова справа щодо майна ОСОБА_6 , в Шостій дніпровській державній нотаріальній конторі не заводилась.

3 жовтня 2017 року ОСОБА_5 складено заповіт на усе належне майно, права та обов`язки на ім`я ОСОБА_1 , тобто на ім`я позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 .

20 червня 2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на 2/3 частини квартири.

Також, 3 липня 2018 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка приходилась спадкодавцю донькою згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 та яка є непрацездатною за станом здоров`я (ІІІ група інвалідності з 15 вересня 2014 року безстроково), у відповідності до довідки до акта огляд медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААГ №015344.

4 липня 2018 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який приходився спадкодавцю сином згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 .

У відповідності до відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №14/5-5635 від 26 червня 2018 року у квартирі АДРЕСА_1 з 17 квітня 2000 року до дня смерті був зареєстрований ОСОБА_5 , інші зареєстровані відсутні.

3 грудня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Меньшиковою К.О. винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири, після померлого ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю права власності на вказане нерухоме майно.

В матеріалах справи відсутні докази споріднення між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (свідоцтва про народження, довідка з реєстру, тощо), не додані такі докази і до апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_5 (заповідача) таким, що прийняв спадщину в розмірі 1/3 частини квартири після смерті ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, оскільки це може порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна ч. ч. 1,2 ст. 1221 ЦК.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК) .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Згідно з частиною першою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч.1,3,5 ст. 1268 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1261 ЦК України).

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене законом коло осіб з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві та розрахунку, що він залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

Так, у статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 , а саме не підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , що є обов`язковою передумовою для прийняття спадщини відповідно до ст.1268 ЦК України, між вказаними особами, відсутні докази того, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_5 , відсутні докази, або посилання на такі докази, щодо інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , а саме осіб, які вважаються такими, що прийняли спадщину - малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, відповідно до ч.4 ст.1298 ЦК України, також не надано доказів щодо особи ОСОБА_2 , чи є вона матір`ю померлого ОСОБА_6 , що вочевидь впливає на спадкування частки ОСОБА_6 , а тому підстав для задоволення вимог позивача про визнання права власності на 1/3 частину спірної квартири після смерті ОСОБА_6 не має.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

З урахуванням встановлених обставин та наданих суду доказів суд першої інстанції правильно вираховував частку, яка повинна бути виділена позивачу у спадковому майні, а саме квартири АДРЕСА_1 , та визнав на неї за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом.

Виділена позивачу 1/4 частина спірної квартири складається з 1/3 частини, яку ОСОБА_5 заповів позивачу, яка мв свою чергу підлягає поділу відповідно до ст. 1241 ЦК України (1/3 / 2 = 1/6 / 2 = 1/12) 1/12 - 1/3 = 1/4.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида