г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1648/22
Номер провадження 2/213/1196/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу №213/1648/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви.

Позивач з 11 квітня 2017 року по 23 березня 2022 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював механіком дільниці по ремонту устаткування № 6. Звільнений з роботи 23.03.2022 року за власним бажанням. Відповідач не розрахувався з ним в день звільнення, а виплатив заробітну плату у розмірі 14508,46 грн. тільки 24.06.2022 року, після того, як він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Оскільки відповідачем було порушено норми трудового законодавства щодо проведення розрахунку з працівником в день звільнення, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в період з 24.03.2022 року по 24.06.2022 року у сумі 53202,20 грн.

Процесуальні дії у справі.

05.08.2022 позовна заява отримана судом.

10.08.2022 позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяв (клопотань) від сторін не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 11.04.2017 по 23.03.2022 працював в ТОВ «Промислові ремонти», звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію по ст.38 КЗпП України /а.с.8-9/.

Згідно з індивідуальними відомостями застрахованої особи за формою ОК-7, заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці перед звільненням становить: січень 2022 року - 18807 грн., відпрацьовано 31 день; за лютий 2022 року - 14658,98 грн., відпрацьовано 28 днів /а.с.13/.

Тобто, судом встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача за два останні місяці перед звільненням становила 16732,99 грн. Кількість робочих днів за вказаний період становила 39 (19 у січні та 20 у лютому 2022 року).

Із наданої Позивачем інформації про рух коштів в АТ «ПУМБ» за період з 23.06.2022 року по 25.06.2022 року, видно, що 24.06.2022 року на банківській рахунок позивача зараховано 14508,46 грн. - виплата ТОВ «Промислові ремонти» /а.с.11/.

Період затримки виплати заробітної плати позивачу становить 62 робочих дні - з 24.03.2022 (наступний день після звільнення) по 24.06.2022 (дата виплати заробітної плати відповідачем).

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють трудові відносини.

Норми права, які застосовує суд, та мотиви їх застосування.

Статтею ст.43 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на працю; на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніш наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними у даному випадку є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В п.20 Постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Механізм здійснення розрахунку середнього заробітку за час затримки його виплати визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно з п.2 цього порядку, під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплати. Обчислення середньої заробітної плати при нарахуванні виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати (пункт 5 вказаного Порядку).

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено наступне.

Оскільки позивачу не були виплачені всі належні суми у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, то наявні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Суд погоджується із зазначеним в позовній заяві розрахунком, проведеним з врахуванням кількості робочих днів за два останніх місяці, які передували звільненню, яких протягом січня-лютого 2022 року було 39 і середньоденної заробітної плати позивача, яка за два останні місяці перед звільненням становила 858,10 грн. (33465,98 грн. : 39) і вважає, що саме цей показник необхідно враховувати при обчисленні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку.

А тому за весь період затримки, який становить 62 робочих дні - з 24.03.2022 (наступний день після звільнення) до 24.06.2022 (дата проведення розрахунку відповідачем), сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 53202,20 грн. (858,10 грн. х 62 робочих дні).

Оскільки в день звільнення відповідач не провів розрахунок з позивачем, не виплатив йому нараховану заробітну плату, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до відповідача з такою вимогою.

Разом з тим, суд враховує період невиплати заробітної плати, а також те, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 53202,20 грн., яку просить стягнути позивач, в більш ніж три рази перевищує суму невиплаченої позивачу у день звільнення нарахованої заробітної плати.

Тому, вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, де зазначено, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас, у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця, у зв`язку з чим, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, зокрема розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що буде співмірним, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку 30 000 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений ним за подання цього позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23,76-81,89,95,141,258-259,263-265,274, 279, 352,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.03.2022 року до 24.06.2022 року у сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» на користь ОСОБА_1 на повернення сплаченого судового збору 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», код ЄЖДРПОУ 40799891, адреса місця знаходження: м. Кривий Ріг, мкр-н Індустріальний, 67, кв. 19.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя В.В. Попов