Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2022 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Тимко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження, посилаючись на те, що 17 листопад 2001 року, між ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначають, що останнім часом сімейне життя між ними погіршилося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство ними не ведеться. За наведених в заяві обставин вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені.
Сторони стверджують, що між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей, про що свідчить нотаріально посвідчений договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 18.08.2022 року.
З урахуванням наведеного у заяві просять суд розірвати шлюб між ними.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 05.10.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.
У судове засідання сторони не з`явилися, до закінчення місячного строку заяву про розірвання шлюбу не відкликали, як це передбачено ст. 109 СК України, при цьому, у матеріалах справи міститься їх заява про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 17 листопада 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 17.11.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатська область, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 687.
Від даного шлюбу у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськпрайонного управління юстиції у Закарпатській області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 26.06.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, копії яких долучені до матеріалів справи.
Судом також встановлено, що подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося в силу різних причин. Наміру зберігати сім`ю сторони не мають, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам заявників.
Неявку сторін у судове засідання суд також розцінює, як байдуже ставлення до шлюбу та не баання зберегти шлюб.
Строк для примирення терміном у три місяці наданий подружжю згідно ухвали Перечинського районного суду від 15 серпня 2019 року бажаного результату не дав.Як всановлено судом з матеріалів справи, 18.08.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1040 , договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання матері ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 місце проживання батька ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з положеннями ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.
Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.
Враховуючи вищенаведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, а відтак, укладений між заявниками шлюб підлягає розірванню.
Керуючись ст.ст. 21, 24, 25, 56, 109 СК України,ст. ст.76,89,293,294,352,354-355ЦПК України, суд -
Заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 17 листопада 2001 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатська область, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 687 - розірвати.
Заявники: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул