Справа № 242/2537/21
Провадження № 8/242/3/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., ознайомившись із заявою Державного підприємства «Селидіввугілля» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області у цивільній справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла заява Державного підприємства «Селидіввугілля» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області у цивільній справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі, яка мотивована тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 16.02.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2018 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 893 602 (вісімсот дев`яносто три тисячі шістсот дві) грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 236,99 грн. Вказує, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2019 року у справі № 242/3602/19 позов ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, третя особа Ліквідаційна комісія ДП «Селидіввугілля», про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі, задоволено та поновлено позивача на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля». В подальшому постановою Донецького апеляційного суду від 13.02.2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та в задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 13.01.2021 року постанову апеляційної інстанції від 13.02.2020 року скасовано та справу передано на новий розгляд до апеляційної інстанції. Постановою Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді генерального директора ДП «Селидіввугілля» з 12.12.2018 року. Підставою для перегляду судового рішення у справі № 242/2537/21 вказує постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 по справі № 242/3602/19, якою рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанову Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 тісно пов`язані з вимогами у справі № 242/2537/21 як за суб`єктивним, так і за предметним складом. З посиланням на п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України (скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду) просить заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі задовольнити, рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 у справі № 242/2537/21 скасувати.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04.10.2022 подану заяву було залишено без руху через невідповідність її вимогам ст. 426 ЦПК України, а саме: несплатою судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку для її подання.

На усунення цих недоліків представником заявника 12.10.2022 до суду було подано квитанцію про сплату судового збору та клопотання про поновлення пропущеного строку, яке мотивоване тим, що постанову ВС від 16.02.2022 у справі № 242/3602/19 було отримано підприємством тільки 01.06.2022 та через воєнний стан на підприємстві було запроваджено дистанційну роботу, а частина співробітників підприємства, які залишилися на території Донецької області, є мешканцями сусідніх населених пунктів, які часто потерпають від обстрілів, що є суттєвою перешкодою під час дотримання процесуальних строків. Також вказує, що продовжує діяти карантин та запроваджені протиепідемічні заходи щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби, тому просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити їх.

Вирішуючи подане клопотання про поновлення строку, суддя виходить з наступного.

Наслідки пропущення процесуальних строків передбачені ст. 126 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом

У відповідності до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України`зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Як вбачається із постанови Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 242/3602/19, якою скасовано рішення Селидівського міського суду від 21.10.2019 та постанова Донецького апеляційного суду від 14.05.2021 й відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду, остання набирає законної сили з монету її прийняття.

З заяви вбачається, що копію постанови Верховного Суду від 16.02.2022 року у справі № 242/3602/19, підприємство отримало 01.06.2022 року, отже з цієї дати розпочинає відлік строк, визначений ст. 423 ЦПК України, оскільки із тексту постанови касаційної інстанції видно, що розгляд проходив в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого з урахуванням Указів Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року та № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 днів, а 15 серпня 2022 року його було знову продовжено на 90 днів, тобто до 21 листопада 2022 року.

Так, Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц).

Також, в рекомендаціях від 02.03.2022, прийнятих РСУ, зазначено таке: «6. Виважено підходити до питань, пов`язаних із поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану».

Крім цього, відповідно до пункту 3 розділу ХІI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції, чинній з 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства, у зв`язку з чим ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі Дія 97 проти України від 21.10.2010 року).

Приймаючи до уваги, що вказані у клопотанні підстави для поновлення процесуального строку є поважними та загальновідомими, об`єктивно перешкоджали заявнику звернутися до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до спливу встановленого строку, тому суд прийшов до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України, зазначена заява підсудна Селидівському міському суду Донецької області. Заява подана і оформлена в порядку, встановленому ст. 426 ЦПК України. Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд не вбачає.

Частиною 2 ст. 429 ЦПК України визначено, що справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 423-427 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника Державного підприємства «Селидіввугілля» про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Поновити Державному підприємству «Селидіввугілля» пропущений строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відкрити провадження по заяві Державного підприємства «Селидіввугілля» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Селидівського міського суду Донецької області у цивільній справі № 242/2537/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення середнього заробітку після поновлення на роботі.

Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Призначити судовий розгляд на 03.11.22 року на 9 (дев`яту) годину.

Встановити позивачу строк до вказаної дати для подачі відзиву на заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, з наданням всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти неї.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо мотивів порушення правил підсудності (п. 8 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Г. Черков