Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-з/711/61/22
Справа № 711/4931/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Так, зазначає, що ОСОБА_2 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та має відкриті банківські рахунки, які не пов`язані з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 22.07.2022 Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено ухвалу у справі № 711/5577/20 про поділ спільного майна подружжя, якою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано з АТ КБ «Приватбанк» інформацію про те, чи мались станом на період з 01.01.2017 по 09.09.2019 у зазначеній банківській установі відкриті банківські рахунки чи банківські комірки на ім`я ОСОБА_3 та дані про номери та інші реквізити рахунку та про залишок і про рух коштів на рахунку, що були відкриті на її ім`я, за вказаний період часу у кожному з перелічених банків або про залишок коштів на рахунку станом на дату його закриття, якщо рахунок було закрито раніше указаних дат. Вважає, що судом вирішено питання про розкриття банком банківської таємниці відносно заявника та що вказане суперечить вимогам законодавства. З огляду на це, заявник звернувся до банку з письмовою заявою від 19.09.2022 з забороною банку розкривати таку інформацію, що містить банківську таємницю, зокрема не підставі судової ухвали про витребування доказів від 26.07.2022 № 711/5577/20. У телефонному режимі відповідальний працівник банку повідомив, що вимоги заявника по суті заяви залишено без задоволення, а інформацію, яку витребувано вказаною ухвалою буде надано до суду.

Заявник вважає, що в діях банку є порушення правил розкриття та використання інформації, що становить банківську таємницю, а тому має намір пред`явити позов до суду про захист прав споживача з вимогами визнати неправомірними дії банку з невжиття заходів зі збереження банківської таємниці й відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди відповідно до закону.

Отже, просить забезпечити позов шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» вчиняти дії, що пов`язані з розкриттям банківської таємниці відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до положень п. 13 ст.7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви проведено в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України. Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суддя, вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, дослідивши матеріали додані до заяви, вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява не містить належного обґрунтування того, що невжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі за позовом про захист прав споживача.

Така заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу.

Окрім цього, з поданої заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 не погоджується з діями банку щодо виконання винесеної ухвали про витребування у іншій цивільній справі.

Посилання заявника на намір звернутися до суду з відповідним позовом, в даному випадку, не є достатньою підставою та беззаперечним доказом для забезпечення позову у спосіб зазначений заявником.

Також, згідно з вимогами ст. 152 ч. 1 п. 1 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

ОСОБА_1 не доведено, що дана справа підсудна саме Придніпровськлму районному суду м. Черкаси.

Таким чином, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, недоведеною, з огляду на що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 153, 260, 273 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. М. Кондрацька