Справа № 368/295/22
Рішення

Іменем України

"30" вересня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня тітка ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала у с.Бурти Кагарлицького району разом з позивачем.

За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_3 в якому вона проживала до переїзду в с.Бурти, а також земельні ділянки: площею 0,68 га та 1,2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Стовпинської сільської ради Корецького району Рівненської області.

Померла ОСОБА_3 уклала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу, з яким проживала до дня смерті.

Інших спадкоємців за заповітом та першої черги не має..

Однак, за умов відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину майно, а тому просить визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок.

В підготовче засідання позивач не з`явився. Надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позов підтримує та просить позов задоволити.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився. Надіслав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_3 в якому вона проживала до переїзду в с.Бурти, а також земельні ділянки: площею 0,68 га та 1,2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Стовпинської сільської ради Корецького району Рівненської області.

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишились житловий будинок та земельні ділянки.

За життя ОСОБА_3 уклала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 з яким проживала до дня смерті в с.Бурти.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців за заповітом та першої черги не має нікого.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У зв`язку з відкриттям спадщини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у встановленому ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини у вигляді земельних ділянок та житлового будинку.

На вимогу нотаріуса Синюк І.Я. не зміг надати правовстановлюючі документи, згідно яких ОСОБА_3 мала право на земельні ділянки та житловий будинок, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, а державні акти на земельні ділянки при переїзді було втрачено.

Отже, за умов відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач не може у встановлено порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та житловий будинок.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пунктом 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та осново-положних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Спадеа і Скалабріно проти Італії», «Іммобільяре Саффі» проти Італії», «Максименко та Герасименко проти України», «Новоселецький проти України» тощо, втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах; а також таке втручання передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дане стверджується копіями свідоцтва про смерть, листа нотаріуса, заповіту, витягів із спадкового реєстру, технічного паспорту на житловий будинок, державних актів на земельні ділянки, довідки сільської ради.

На даний час власник нерухомого майна ОСОБА_3 померла і згідно ч.4 ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилась в момент смерті .

А тому, суд вважає за необхідне на підставі ст.1261,328 ЦК України визнати за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок та земельні ділянки.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268ЦПК України, ст.. 328,1261 ЦК України, п. 9 ст. 37 ЗУ Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 право власності на житловий будинку з надвірними спорудами та будівлями, що знаходяться за адресою: будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 75,5 м.кв., веранду 6,7 м.кв., східні сходи 1,9 м.кв. з господарськими будівлями: літня кухня 71,8 м.кв., веранду 8,7 м.кв., гараж 27,3 м.кв., погріб 16,4 м.кв., вбиральню, колодязь, огорожу та земельні ділянки : площею 0,68 га та 1,2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Стовпинської сільської ради Корецького району Рівненської області.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2022 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.