НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
21 вересня 2022 рокуСправа № 322/57/22
Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Губанова Р.О.,
секретар судового засідання Блажко О.П.,
за участю представника позивача адвоката Деревського С.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.
Короткий зміст позовних вимог, заяв по суті, рух справи.
21 січня 2022 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив таке.
У листопаді 2021 року він дізналася, що між ним та Відповідачем по справі укладено договір оренди б/н від 14.03.2020 строком на 10 років, а саме до 14.03.2030 (дата державної реєстрації 11.11.2021 (№45030922)).
Даний договір він з Відповідачем не укладав і не збирався укладати.
Вважає, що ОСОБА_2 незаконно користується його земельною ділянкою, чим порушує його конституційні права.
Ухвалою судді від 31.01.2022 було відкрито провадження у справі, ухвалено справу призначити до розгляду за правилами загального позовного провадження, роз`яснено відповідачу право на подачу відзиву, призначено дату підготовчого засідання.
15.02.2022 підготовче засідання було відкладено внаслідок відсутності відомостей про отримання відповідачем копії ухвали, позовної заяви і додатків.
06.07.2022 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка мотивована введенням воєнного стану в Україні.
07.07.2022 підготовче засідання було відкладено через неявку сторін.
28.07.2022 в підготовчому засіданні представником позивача заявлено клопотання про витребування у відповідача договору оренди, оскільки позивач його не підписував не укладав, відповідно не має оригіналу примірника. ОСОБА_2 в свою чергу повідомив, що договір може надати впродовж трьох днів. Клопотання представника позивача було задоволено, зобов`язано відповідача надати оригінал примірника договору в наступне підготовче засідання.
У підготовче засідання 19.08.2022 відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань і витребуваний доказ суду не надав.
Ухвалою суду від 19.08.2022 відповідачу роз`яснено положення ч.10 ст.84 ЦПК України. Ухвала суду вважається врученою відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 відзив не подав.
Ухвалою суду від 07.09.2022 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Відповідач в судове засідання не прибув, будь-яких заяв чи клопотань не подав.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.
Вважав за доцільне розглянути справу в заочному порядку.
Судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.ч.3, 4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Стаття 216 ЦК України передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
За змістом ч.2 ст.792 Цивільного кодексу України, відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, з цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору га. крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства.
Положеннями частини 1 cт.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст.90 ЗК України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.
За правилами ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Водночас, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно із ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.
Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Згідно із ст.ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.
Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутній примірник вказаного договору оренди земельної ділянки.
Відповідач під час підготовчого провадження визнав факт наявності у нього оригіналу примірника цього договору. Не заперечував того, що він користується земельною ділянкою.
Оскільки позивач стверджував про неукладення зазначеного договору і відсутність у нього його примірника, то суд вважав, що саме на відповідача покладається обов`язок надати докази на підтвердження укладення договору оренди.
Водночас відповідач не скористався правом подати відзив на позов, на виконання ухвали суду не надав оригінал його примірника, а отже не заперечує перед судом тверджень позивача про неукладення договору оренди землі, тому суд визнає, що зазначений договір оренди земельної ділянки є недійсним.
Згідно з ч.1 cт.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом cт.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 cт.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Таким чином, оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивача без відповідної правової підстави то земельна ділянка підлягає поверненню відповідачем позивачу.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До позовної заяви позивачем додано квитанцію №176 від 19.01.2022, якою підтверджується сплата ним судового збору в сумі 992,40 грн, тому відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.258, 259, 263 265, 268, 273, 280 283 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп).
Реквізити учасників справи:
- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складене 3 жовтня 2022 року.

Суддя Р.О. Губанов