Справа № 698/586/22
Провадження № 2/698/172/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Пугачовської Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Катеринопіль в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Катеринопільського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 6124,95 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 червня 2022 року близько 07 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи на узбіччі дороги в районі будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належить позивачу на праві спільної сумісної власності, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний намір, направлений на спричинення позивачу тілесних ушкоджень, підійшовши до неї, наніс їй дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці, не менше двох ударів по поперековій ділянці, не менше двох ударів по задній поверхні грудної клітки зліва в ділянці лопатки і не менше двох ударів по зовнішній поверхні лівого стегна, внаслідок чого позивачу були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому стегні, в поперековій ділянці, на задній поверхні грудної клітки зліва, садно на правій щоці, які відповідно до висновку експерта № 05-9-01/213 від 21.06.2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За завою ОСОБА_1 від 15.06.2022 року про вчинене кримінальне правопорушення було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 16.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

15 липня 2022 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за наслідками розгляду кримінальної справи № 698/477/22 (провадження № 1-кп/698/131/22) ухвалено вирок, за яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. Вирок суду набрав законної сили.

Зазначеним кримінальним правопорушенням ОСОБА_1 було спричинено матеріальну шкоду, що виразилась у понесених витратах на лікування, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, проведення судово-медичного огляду, та значну моральну шкоду, яка виразилась у нестерпному болі, негативних емоціях та постійних переживаннях з приводу факту нанесення тілесних ушкоджень, а також втручання у звичний спосіб життя, втрати відчуття захищеності, тощо.

Враховуючи, що відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу заподіяну його протиправними діями матеріальну та моральну шкоду, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, заперечень проти ухвалення заочного рішення по справі не висловила.

Відповідач ОСОБА_2 в призначені судові засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі суду. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Катеринопільського районного суду від 15 липня 2022 року, що набрав законної сили 15.08.2022 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 7 ст. 128 КПК України визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які регулюються Цивільним кодексом України, зокрема Главою 3 та 82.

Вирішуючи спір суд виходить з наступних положень та норм закону.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення доведеності вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.

Відповідно до ст. 76-80 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення. При цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Згідно з ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході розгляду справи була встановлена та не заперечувалась сторонами протиправність поведінки відповідача, внаслідок дій якого в позивача було виявлено тілесні ушкодження у виді синців на лівому стегні, в поперековій ділянці, на задній поверхні грудної клітки зліва, садно на правій щоці. Водночас встановлено і причинно-наслідковий зв`язок між такою протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Відтак є вина відповідача, а отже і обов`язок таку відшкодувати.

Оцінюючи доводи позивача в частині розміру заподіяних збитків, суд приймає надані позивачем фіскальні чеки на загальну суму 6124,95 грн., як належні та допустимі докази його матеріальних витрат на проведене лікування, розмір яких жодним чином не заперечувався відповідачем, а тому позов у цій частині підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Позивач стверджує, що внаслідок протиправних дій відповідача, їй тривалий час доводилось лікуватися, що в свою чергу завдало їй моральної шкоди, і що виразилось у нестерпному болі, негативних емоціях та постійних переживаннях з приводу факту нанесення тілесних ушкоджень, а також втручання у звичний спосіб життя, втрати відчуття захищеності, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п 4. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи викладене, зокрема те, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , було завдано тілесних ушкоджень позивачу, що викликало певні нервові переживання, порушення нормального та звичного ритму життя, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 5000 грн. Суд визнає, що вказаний її розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач у результаті заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера від 15.07.2022 року та 17.08.2022 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Коліснику С.М. 3000 гривень за надання правової допомоги.

Повноваження представника позивача - адвоката Колісника С.М. підтверджені договором про надання правової допомоги від 04.07.2022 року.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково (11 124,95 грн.), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1146 гривень 00 копійок (100% · 11 124,95 / 29 124,95 = 38,2%, 38,2% · 3 000 / 100% = 1 146) в рахунок повернення витрат за надання правничої допомоги, які підтверджені документально, пропорційно до задоволених вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 379 грн. 00 коп. (38,2% · 992,4 / 100% = 379,097), пропорційно до задоволених позовних вимог (38,2%).

Керуючись ст.ст. 2, 11, 22, 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 6124,95 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти на відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 5000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати по оплаті професійної правничої допомоги, пропорційно до задоволених вимог, в сумі 1146 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету: 22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001) судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 379 гривень, від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Заочне рішення може бути переглянуто Катеринопільським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Черкаського апеляційного суду (з урахуванням положень ч.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» та п.п.15.5 п.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України), при цьому, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення (з урахуванням положень ч.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» та п.п.15.5 п.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановленихст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Баранов О.І.