Справа №173/684/22
Провадження №2/173/479/2022

05 жовтня 2022 р. м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Новіченко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання: Демяненко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
заяву ОСОБА_1
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №
173/684/22
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі № 173/2331/19, в частині стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а підлягає виконанню в частині стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі судового наказу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі № 173/2331/19 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак з січня 2022 року один з дітей син ОСОБА_3 , проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, внаслідок чого позивач вважає, що він не зобов`язаний сплачувати аліменти на його утримання відповідачу. При цьому, інша дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з відповідачем, а тому розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на його утримання має складати 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Під час розгляду справи, до судових дебатів, позивач подав заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідно частини восьмої статті 141 ЦПК України.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2022 у справі № 173/684/22 позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з дня набрання даним рішенням законної сили припинити стягнення аліментів, які стягуються за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі № 173/2331/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з дня набрання даним рішенням законної сили змінити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2019 у справі № 173/2331/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

22.09.2022 року позивач направив на адресу суду заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн. з доказами на підтвердження розміру цих витрат відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України (такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву).

Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина чотири статті 270 ЦПК України).

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2022 розгляд заяви позивача було призначено на 05.10.2022 року.

У судове засідання 05.10.2022 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина чотири статті 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн. позивачем надано укладений з адвокатом Договір від 10.01.2020 про надання правової допомоги, Додаток № 1 від 21.09.2022 до Договору, квитанцію № 1 від 10.05.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3014 від 22.01.2016.

Відповідач, у свою чергу, надав до суду письмові заперечення від 03.10.2022, в яких зазначив, що заявлена сума на послуги адвоката є неспівмірною, завищеною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію співмірності та розумності позовних вимог, тривалість та інтенсивність судових засідань була незначною, рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище відповідача та наявність на її утриманні трьох дітей, відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

10.01.2020 року між позивачем та адвокатом Серебряковим Ернестом Сергійовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3014 від 22.01.2016) було укладено Договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Згідно з п. 4.2. Договору гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється відповідним додатком до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

10.05.2022 року позивач сплатив адвокату гонорар в сумі 15 000, 00 грн. за надання правової допомоги.

21.09.2022 між позивачем та адвокатом було укладено Додаток № 1 до Договору, з якого вбачається, що вартість наданих адвокатом послуг складає 15 000, 00 грн., з яких:

- консультації та роз`яснення з правових питань по суті спору 7 годин 1 400, 00 грн.;

- оформлення позовної заяви та додатків до неї, направлення до суду 10 годин 4 800, 00 грн.;

- письмові пояснення по суті спору 7 годин 2 000, 00 грн.;

- представництво інтересів в суді першої інстанції 7 годин 6 800, 00 грн.

Згідно з п. 1 Додатку № 1 від 21.06.2022 клієнт здійснив оплату гонорару у розмірі 100% попередньої оплати згідно з квитанції № 1 від 10.05.2022 року.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

На переконання суду, сума гонорару в розмірі 15 000, 00 грн. є явно не співмірною із складністю справи, оскільки дана справа (припинення стягнення аліментів на дитину) не є складною та в силу приписів частини шість статті 19 ЦПК України є малозначною, включення в суму гонорару адвокатом, який надав правову допомогу стороні під час розгляду справи в суді послуг вигляді: консультацій та роз`яснення з правових питань по суті спору (7 годин) 1 400, 00 грн., не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності та необхідності) і розумності, складання позовної заяви (10 годин 4 800, 00 грн.) та письмових пояснень (7 годин 2 000, 00 грн.) для професійного досвідченого адвоката не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, а час на представництво адвоката інтересів позивача в суді першої інстанції є значно меншим, ніж 7 годин.

За таких обставин, враховуючи вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд, з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення справи та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Посилання відповідача на її матеріальне становище та наявність на утриманні трьох дітей суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не є такими, що враховуються при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу в розумінні ст. 137, 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 137, 141, 247, 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Додаткове рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

6. Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 05.10.2022 року.

Суддя Н.В. Новіченко