КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5419/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Болотова Є.В., Борисової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вищої ради правосуддя, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що 06 квітня 2021 року він звернувся до Вищої ради правосуддя із скаргою про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_2 . У скарзі посилався на те, що суддя в порушення вимог ч. 1 ст. 106 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» позбавив його доступу до правосуддя та незаконно виніс ухвалу від 12 березня 2021 року по справі № 344/3418/21 про залишення позову без руху. Ухвалою Вищої ради правосуддя від 14 травня 2021 року № 1031/1дп/15-21відмовлено у відкритті дисциплінарної справи, оскільки відсутні підстави для притягнення судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_1 зазначає, що відмовою у притягненні судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за його скаргою працівниками Вищої ради правосуддя йому завдано моральну шкоду. Просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду 151333,33 грн., яка заподіяна протиправною бездіяльністю працівників Вищої ради правосуддя.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20грудня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Постановивши ухвалу від 12 березня 2021 року по справі № 344/3418/21 про залишення його позовної заяви без руху з підстав несплати судового збору, від сплати якого він звільнений, суддя Івано-Франківського міського суду ОСОБА_2 порушив його право на доступ до правосуддя. Вища рада правосуддя безпідставно відмовила у відкритті дисциплінарного провадження відносно судді ОСОБА_2 . Суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам та неправильно застосувавши положення ст. ст. 1,3,8,19,55, 56, 124, 129-1 Конституції України та ст. ст. 11,16, 23, 386, 1167, 1172-1174 ЦК України, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Представник відповідача Вищої ради правосуддя подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 квітня 2021 року до Вищої ради правосуддя за вхідним № Б-2124/0/7-21 надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_1 на дії судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_2. під час розгляду справи № 344/3418/21.

За результатами попередньої перевірки скарги доповідачем - членом Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Плахтій І.Б. складено висновок про відсутність підстав для відкриття дисциплінарної справи, оскільки доводи скарги зводяться до незгоди з судовим рішенням (пункт 4 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).

Ухвалою від 14 травня 2021р. № 1031/1дп/15-21 Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя за результатами вивчення дисциплінарної скарги позивача, висновків члена Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя та матеріалів попередньої перевірки, дійшла висновку про відмову у відкритті дисциплінарних справ стосовно судді ОСОБА_2 .

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до положень ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин.

При цьому держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Враховуючи положення вказаних норм, належним відповідачем у справі за позовом про відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, має бути держава в особі органів, які допустили порушення, що слугували підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 свої позовні вимоги про відшкодування шкоди обґрунтовував неправомірністю дій Вищої ради правосуддя. Проте він не заявляв вимог до держави в особі Вищої ради правосуддя.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правої відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не було доведено вчинення Вищою радою правосуддя чи її посадовою особою протиправних дій чи прийняття нею протиправних рішень, які б впливали на його права або обов`язки, завдання йому моральної шкоди, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою Вищої ради правосуддя та завданою моральною шкодою та такою шкодою.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Наведені ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції було правильно застосовував норми матеріального та процесуального права. Колегія суддів не вбачає порушень положень ст. ст. 1, 3, 8, 19, 55, 56, 124, 129-1 Конституції України та ст. ст. 11,16, 23, 386, 1167, 1172-1174 ЦК України.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Болотов Є.В.

Борисова О.В.