Провадження № 22-ц/824/8406/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 жовтня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 нарішення Дарницького районного суду м.Києва від 07 грудня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особаТовариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення виплаченого страхового відшкодування за наслідками ДТП,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року позивач ПрАТ «СК «Уніка» звернувся до суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що 21 березня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка»і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 370016/4017/0000238, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Посилався, що 30 листопада 2018 року на перехресті вулиць Тростянецька та Харківське шосеу м.Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 . Вказана ДТП сталася внаслідок порушення п.2.3(б) та п.13.1 ПДР відповідачем ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем «Volkswagen», не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із автомобілем «Honda CR-V», в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП стверджується постановою Дарницького районного суду м.Києва від 26 грудня 2018 року.

Вказував, що відповідно до калькуляції складеної ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 53424 грн. 16 коп. Позивач, виконуючи свої обов`язки за договором добровільного страхування, виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 46924,16 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування № АМ/3765897 у ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», яка сплатила на користь позивача відшкодування в сумі 35689,90 грн. Посилаючись на те, що розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування перевищує компенсовану страховиком винуватця ДТП суму відшкодування, а також на ст.27 Закону України «Про

- 2 -

страхування», ст.993 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь різницю, яка складає 11234,26 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 07 грудня 2021 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» суму у розмірі 11234,26 грн. та судовий збір в сумі 2270 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 26 травня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із заочним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом обов`язкового страхування № АМ/3765897 з лімітом відповідальності 100000 грн. З огляду на те, що розмір виплаченого позивачем ПрАТ «СК «Уніка» страхового відшкодування становить 46924,16 грн., що менше ліміту, то саме його страховик ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» має нести відповідальність за шкоду у межах 100000 грн., до якого має звернутися позивач. Вказує, що він не був повідомлений належним чином про дату розгляду справи, бо не отримував повістки до суду, що становить порушення його прав.

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та третя особа ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 11234,26 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач ПрАТ «СК «Уніка», як страховик за договором добровільного страхування, відшкодував власнику забезпеченого автомобіля «Honda CR-V» шкоду, завдану з вини відповідача ОСОБА_1 , отже відбулась заміна осіб у зобов`язанні (суброгація) і у позивача виникло право зворотньої вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому суд виходив з того, що шкода завдана з вини відповідачаОСОБА_1 внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди, а тому саме віна має нести відповідальність за завдані збитки. З огляду на недостатність розміру компенсації, сплаченої страховиком ОСОБА_1 ТзДВ «СК«Ю.Ес.Ай.», різницю у розмірі 11234,26 грн. має сплатити відповідач.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і

- 3 -

вимогам закону.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК).

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов'язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що 21 березня 2018 року між ПрАТ «СК «Уніка» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 370016/4017/0000238, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30 листопада 2018 року на перехресті вулиць Тростянецька та Харківське шосеу м.Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 ДТП сталася з вини відповідача, який, керуючи автомобілем «Volkswagen», не дотримався безпечної дистанції, порушившип.2.3(б) та п.13.1 ПДР та допустив зіткнення із автомобілем «Honda CR-V».

Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП стверджується постановою Дарницького районного суду м.Києва від 26 грудня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Внаслідок ДТП автомобіль «Honda CR-V»отримав механічні пошкодження.

На виконання умов договору добровільного страхування страховик ПрАТ «СК «Уніка» сплатив на користь страхувальника ОСОБА_2 на підставі страхового акту № 002808561 від 09 січня 2019 рокустрахове відшкодування у розмірі 46924,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 063792 від 14 січня 2019 року.

Також судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування № АМ/3765897 у ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», яка сплатила на користь позивача ПрАТ «СК «Уніка» відшкодування в сумі 35689,90 грн. з урахуванням зносу.

Різниця у розмірі 11234,26 грн. залишилася невідшкодованою.

За таких обставин з огляду на заміну осіб у зобов`язанні (суброгація) і наявність у позивача права зворотньої вимоги до ОСОБА_1 як винуватця ДТП відповідального за завдані збитки, суд першої інстанції вірно захистив права страховика ПрАТ «СК «Уніка»і стягнув на його користь вказану різницю у розмірі 11234,26 грн. між виплаченим страховим відшкодуванням за договором добровільного страхування і отриманою компенсацією від

- 4 -

страховика ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» за полісом обов`язкового страхування № АМ/3765897 з лімітом відповідальності 100000 грн, а відтак саме його страховик ТзДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» має нести відповідальність за шкоду у межах 100000 грн., колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Відхиляючи даний довід, колегія суддів звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за договором обов`язкового страхування, який має особливості відшкодування шкоди, встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, згідно зі ст.29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України і Фонду держмайна України № 142/2092 від 24 листопада 2003 року (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) згідно п.п.2.4, 8.3 якої вартість збитку, яка завдана колісному транспортному засобу і яка підлягає відшкодуванню, визначається з урахуванням коєфіцієнта фізичного зносу автомобіля.

Тобто, даний Закон встановлює законодавче обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме розмір страхової виплати визначається з обов`язковим урахуванням зносу автомобіля, що у свою чергу згідно ст.1194 ЦК України покладає на винуватця ДТП обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у разі її недостатності.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 4 червня 2014 року при розгляді справи № 6-49 цс 14, предметом якої був спір про відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку.

Такі ж правові позиції викладені у постановах Верховного Суду: від 18 вересня 2019 року у справі № 750/12904/16, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/7209/16, від 04 вересня 2019 року у справі № 757/7858/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 465/970/16, де Верховний Суд зазначив про необхідність відшкодування різниці між страховою виплатою і фактичним розміром шкоди особою, яка завдала шкоди, незалежно від розмірів ліміту.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відшкодовувати шкоду в повному розмірі має саме страхова компанія не грунтуються на приписах закону.

Відхиляючи дані доводи апеляційний суд звертає увагу на те, що в даному випадку відповідач помилково ототожнює ліміт відповідальності його страховика 100000 грн. із розміром страхової виплати, яка визначається у розмірі і порядку встановленому законом (п.1 ст.22 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») і не може її перевищувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був повідомлений належним чином про дату розгляду справи, бо не отримував повістки до суду, що становить порушення

- 5 -

його прав, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані

З матеріалів справи вбачається, що суд двічі повідомляв відповідача про розгляд справи, а саме на 03 листопада 2021 року та 07 грудня 2021 року шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами за зареєстрованим місцем проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

Обидва рази судові повістки повернуті із відміткою пошти, що адресат відсутній (а.с.59-60).

Згідно приписів п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

З урахуванням положень закону відповідач вважається повідомленим у встановленоу законом порядку про розгляд справи, що у свою чергу спростовує йогодоводи щодо неналежного повідомлення.

Окрім того, відхиляючи дані доводи, апеляційний суд враховує, що заочне рішення переглянуте за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з урахуванням та оцінкою усіх наведених ним у скарзі доводів, що свідчить про дотримання його прав.

Інших доводів щодо незаконності рішення апеляційна скарга не містить.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: