Справа № 203/3414/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 06.06.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що вже більш ніж пів року вони не проживають однією сім?єю, не ведуть спільне господарство та не мають спільного бюджету, втрату почуття любові та поваги один до одного та не можливість відновлення шлюбних відносин, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Також посилаючись на те, що дитина проживає разом із нею, не надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 14.09.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В призначене судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивачки в наданій заяві просив розглядати справу без участі сторін, за наявними у справі доказами.

Відповідач в наданій заяві також просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи подані заяви та визнання позову відповідачем, відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 червня 2020 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №176.

Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Як зазначила в своєму позові позивачка, шлюбні відносини та спільне проживання з відповідачем було припинено пів роки тому, спільне господарство не ведеться, відновлення шлюбних відносин не можливо.

В свою чергу відповідач в поданій заяві визнав позов та також просив розірвати шлюб із позивачкою.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми.

В своєму позові позивачка просила після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін. В зв`язку з цим, та враховуючи положення ст.113 СК України, після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити « ОСОБА_3 ».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як зазначила позивачка в своєму позові, після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, дитина залишилась проживати разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Відповідач в поданій заяві визнав позов в повному обсязі та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утриманні дитини в запропонованому позивачкою розмірі.

За вказаних обставин, а також враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, що відповідач є здоровим та працездатним, відсутність обставин, які б свідчили про наявність підстав для звільнення його від обов`язку сплачувати або про неможливість їх сплати, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову і в цій частині, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.09.2022 року (дня пред`явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи подану відповідачем до початку розгляду справи по суті заяву про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в 496 грн. 20 коп., що становить 50% від сплаченого судового збору за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу, а також про повернення позивачці з державного бюджету решти сплаченого судового збору в розмірі 50%, що становить 496 грн. 20 коп.

Оскільки позивачку було звільнено від сплати судового збору за заявлену вимогу про стягнення аліментів, яка була задоволена судом, з відповідача на користь держави також слід стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,56,112,113,141,180,181,182,183,191 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,142,211,223,247,258,259,263-268,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 червня 2020 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №176 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін ОСОБА_3 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини від заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 вересня 20222 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Повернути позивачці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 50% судового збору в сумі 496 грн. 20 коп., перерахованого згідно квитанції №0.0..1 від 12 вересня 2022 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06 жовтня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак