Провадження № 2/161/3126/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повторне заочне)

27 вересня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Шолом С.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 йович (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ) про відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у заволодінні його автомобілем марки «Форд сієра», н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому був відданий під заставу.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 40 290,60 грн..

Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, оскільки перебуває у місцях позбавлення волі, однак був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відзиву на позовну заяву не подав.

На адресу суду 26 вересня 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Суд відхиляє це клопотання, оскільки воно не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Крім того, згідно правил ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву та повторно не з`явився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (а.с. 3-5).

Вироком встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 04.07.2013 року, діючи повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, знаходячись в м. Луцьку, під приводом використання транспортного засобу в особистих цілях на короткостроковий період, заздалегідь не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання щодо його повернення власнику ОСОБА_1 з яким перебував у товариських стосунках, шляхом зловживання довірою, незаконно заволодів автомобілем марки «Ford Sierra», н.з. НОМЕР_1 , який в подальшому віддав під заставу.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06.06.2019 року вирок Луцького міськрайонного суду від 02.04.2019 року залишено без змін (а.с. 6-8).

В межах розгляду кримінальної справи цивільний позов щодо стягнення матеріальних збитків ОСОБА_1 не заявляв, вимоги судом не вирішувалися.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки винність ОСОБА_2 у завданні матеріальної шкоди ОСОБА_1 встановлена вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, то у даній справі така обставина доказуванню не підлягає.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди суд виходить з того, що у вироці суду вже встановлено, що ОСОБА_2 завдав шкоду позивачу у розмірі 11 989,50 грн., що являє собою ринкову вартість автомобіль Ford Sierra, НОМЕР_1 , на момент вчинення злочину. Тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача 11 989,50 грн., а у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Що стосується зробленої стороною відповідача у заяві про перегляд заочного рішення заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року №452/435/17 зроблений правовий висновок, що початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди співпадає з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи.

Судом було досліджені письмові матеріали справи №161/254/18, в якій був винесений вирок відносно відповідача, та з`ясовано, що відповідачу за епізодом викрадення автомобіля позивача було повідомлено про підозру 24 липня 2017 року (а.с.81, 181 справи №161/254/18).

Отже, строк позовної давності у даному випадку почав свій відлік з 24 липня 2017 року, коли відповідач отримав статус підозрюваного у злочині.

До суду позивач звернувся 25 листопада 2021 року, тобто на день звернення до суду минув загальний 3-х річний строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України.

Одночасно, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 установлено з 12 березня 2020 р на всій території України карантин, який діє і на даний момент.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Станом на 12 березня 2020 року позивач не пропустив строк позовної давності, який почав свій обрахунок з 24 липня 2017 року, а тому цей строк вважається продовженим та не пропущений позивачем на час звернення до суду.

З наведених вище суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності.

У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 989,50 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень п`ятдесят копійок) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складений та підписаний 03 жовтня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк