Справа № 461/5273/22
Провадження № 6/461/77/22
УХВАЛА

06.10.2022 року, головуючого судді Мироненко Л.Д.

при секретарі судового засідання Забродоцькій Я.Р.

розглянувши у відритому судовому засіданні, в залі суду, в Львова, подання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Кобельник Соломії Богданівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Кобельник Соломія Богданівна звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 .у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань по виконавчому провадженню № 49126606.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №49126606 з виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» боргу в сумі 201546,75 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 .

Заявник вказує, що виконавцем 28.10.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення станом на 06 жовтня 2022 року боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності (автомобіль марки KIA CEED 2008р.в., днз. НОМЕР_1 червоного кольору.

Крім того, ОСОБА_1 одержує доходи як фізична особа-підприємець , однак кошти по рішенню суду не сплачує.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 , неодноразово змінює місце прописки з метою ухилитись від виконання рішення суду. Крім того, боржник у зв`язку з укладенням шлюбу, остання змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, просила суд винести рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлена, про причини неявки до суду не повідомила.

У відповідності до ч.4 ст. 441 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участі державного виконавця. Оскільки державний виконавець в судове засідання не з`явився, суд вважає можливим здійснити розгляд подання за відсутності приватного виконавця.

Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 28.10.2015 року відкрито виконавче провадження: № 49126606 на підставі виконавчого листа № 1316/4540/12, виданого Пустомитівським районним судом м. Львова від 14.10.2014 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» боргу, у сумі 201546,75 грн.

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 08.12.2021 року оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_5 , а саме автомобіль марки KIA CEED, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Відповідно до відповіді Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 24.12.2021 року № 33-вих-122786 у реєстрі територіальної громади Личаківського району м. Львова за адресою: АДРЕСА_1 станом на 23.12.2021 року відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , 1981 р.н.

Відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна у боржника ОСОБА_2 на підставі договору застави перебуває під обтяженням автомобіль марки KIA CEED, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 22.12.2020 року звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які остання отримує у ТзОВ « Ідевал Плюс».

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 28.05.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали подання приходить до наступного висновку.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Пункт 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тобто, застосовуючи ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Застосовуючи викладені вище принципи, суд зауважує, що ОСОБА_1 дійсно має виконувати зобов`язання, покладені на неї судовим рішенням.

Однак, сама по собі наявність невиконаного судового рішення не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець посилався на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживаючи заходів щодо виконання рішення суду.

Суд вважає за доцільне відмітити, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Тобто, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Але самі по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань, не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни. Державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник намагається виїхати за межі України, щоб уникнути виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, у поданні державного виконавця взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Отже, у матеріалах подання відсутні докази, які б свідчили про те, що виконавець у повній мірі у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» використав усі надані йому права у точній відповідності із законом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, тому у поданні державного виконавця слід відмовити.

Керуючись статтями 260-261, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Кобельник Соломії Богданівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 11 жовтня 2022 року.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Д. Мироненко