Справа № 496/4277/21
Провадження № 2-о/496/40/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2021 року ОСОБА_1 (заявник) звернулася до суду з заявою про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , на момент смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2021 року, справу передано на розгляд судді Галич О.П.

Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 21 січня 2022 року о 14-00 год.

У судове засідання, призначене на 21 січня 2022 року, заявник не з`явилася, повідомлялася шляхом надіслання судової повістки за вказаною адресою заявника, однак конверт повернувся з відміткою «у зв`язку з закінченням терміну зберігання», про причини неявки суд не повідомила, заяви або клопотання від неї не надходили. Проведення судового засідання було відкладено на 24 березня 2022 року о 12-00 год.

У судове засідання, призначене на 24 березня 2022 року, заявник не з`явилася, повідомлялася шляхом надіслання судової повістки за вказаною адресою заявника, однак конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній», про причини неявки суд не повідомила, заяви або клопотання від неї не надходили. Проведення судового засідання було відкладено на 16 травня 2022 року о 12-30 год.

У судове засідання, призначене на 16 травня 2022 року, заявник не з`явилася, повідомлялася телефонограмою за телефоном, вказаним в заяві, про причини неявки суд не повідомила, заяви або клопотання від неї не надходили. Проведення судового засідання було відкладено на 27 червня 2022 року об 11-00 год.

У судове засідання, призначене на 27 червня 2022 року, заявник не з`явилася, повідомлялася телефонограмою за телефоном, вказаним в заяві, про причини неявки суд не повідомила, заяви або клопотання від неї не надходили. Проведення судового засідання було відкладено на 05 жовтня 2022 року о 12-00 год.

У судове засідання, призначене на 05 жовтня 2022 року, заявник не з`явилася, повідомлялася телефонограмою за телефоном, вказаним в заяві, про причини неявки суд не повідомила, заяви або клопотання від неї не надходили.

Відтак, за весь період розгляду справи, у 5 (п`ять) призначених судових засідань, заявник жодного разу не з`явився, будучи повідомленою належним чином про відкриття провадження у справі та кожну дату судового засідання. В матеріалах справи відсутня заява від заявника про розгляд справи по суті без її участі, жодним чином не підтверджено поважність неявок до судових засідань.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як зазначив Верховний суд (ВС/КЦС № 465/6555/16-ц від 28.10.2021) повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Суд приймає до уваги аналогію ч. 5 ст. 223 ЦПК України - у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст.131 ЦПК України суд вважає, що заявник не з`являється в судове засідання без поважних причин.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний ЦПК України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 44, 131, 210, 223, 257 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Залишення заяви без розгляду не позбавляє заявника права повторно звернутися до суду із заявою.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя О.П. Галич