Справа № 137/852/22

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом,
12.09.2022 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_4 .
При житті 24.11.2017 ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 та земельні ділянки заповіла своїм дітям - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Спадкоємець першої черги за законом чоловік ОСОБА_3 від обов`язкової частки в спадщині відмовився, про що надав відповідну заяву до Літинської державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по АДРЕСА_1 . Після смерті матері звернулися до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримали відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємці, не можуть набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просять визнати за ними право власності на 1/2 частки спадкового майна, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Представник позивачів адвокат Байдак В.П. подала до канцелярії суду заяву, відповідно до якого просила розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 82).
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання також не з`явився. Надав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від стягнення судових витрат відмовляється(а.с. 84).
Відповідач ОСОБА_3 також подав до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи провести у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 85).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
За положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 18) ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про народження (а.с. 19) Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 20) батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 21) батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 22) 10.08.1983 ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 . Свідоцтвом про одруження (а.с. 23) зазначається зміна прізвища позивача із « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ». 24.11.2017 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, земельні ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках (а.с. 26). 27.02.2020 видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали у спадщину по Ѕ частки земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 12.03.1999 на біржових торгах Вінницької Філії «Українська біржа нерухомості» ОСОБА_4 придбаний житловий будинок з погосподарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с. 29). Технічним паспортом (а.с. 32-34) зазначена технічна характеристика будинку по АДРЕСА_1 . У відповідності до довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за № 110 від 03.08.2022 (а.с. 35) ОСОБА_4 , 1957 року народження дійсно була власником будинковолодінні по АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Довідкою вищевказаного органу за № 1109 від 03.08.2022 (а.с. 36) до дня смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав та був зареєстрований чоловік ОСОБА_3 , 1943 року народження (а.с. 36). Довідкою за № 1111 від 03.08.2022 вказується, що по АДРЕСА_1 станом на 03.08.2022 зареєстрований та проживає одиноко ОСОБА_3 , 1943 року народження. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 683/02-14 від 05.08.2021 (а.с. 38) позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки не додержано закону про нотаріальне посвідчення правочинів. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
При прийнятті рішення судом враховано, що чоловік спадкодавця ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3 відповідно до матеріалів спадкової справи № 347/2018 (а.с. 52-81) подав заяву якою відмовляється від обов`язкової частки у спадщині до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 58 зв.).
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у такому випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачів неможливо. Окрім того, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ними в рівних частках по Ѕ право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті матері ОСОБА_4 та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину після смерті якої прийняли спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (позивачі у справі).
Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судові витрати, за клопотанням позивача ОСОБА_2 (а.с. 84) слід залишити за останніми.
Керуючись ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, т.ст. 2, 141, 200, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., беручи до уваги правову позицію ВССУ від 24.01.2011 р. у справі № 6-2064св10, суд,
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку спадкового майна, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м., допоміжною площею 4,6 кв.м, веранди літера "а", сараю літера "Б", вбиральні літера "Г", яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку спадкового майна, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м., допоміжною площею 4,6 кв.м, веранди літера "а", сараю літера "Б", вбиральні літера "Г", яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.