У Х В А Л А

21 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 211/3153/15-ц

провадження № 61-664св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк), правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк», банк), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 09 липня 2007 року № 0 станом на 09 квітня 2015 року в сумі 48 740,39 доларів США, суму пені у розмірі 272 149,07 грн.

Позов мотивовано тим, що 09 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого останній отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 21 600 доларів США, що в еквіваленті складає 109 080 грн, у порядку і на умовах, зазначених у кредитному договорі з терміном повернення не пізніше 07 липня 2017 року.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 09 липня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0-П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань боржника за кредитним договором.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 09 квітня 2015 року утворилась заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0, яка складає 48 740,39 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 145 902 грн :

- кредитна заборгованість 21 055,00 доларів США, що еквівалентно 495 010,10 грн;

- заборгованість за процентами 27 685,39 доларів США, що еквівалентно 650 892,79 грн;

- пеня за прострочення сплати по кредиту 101 611,44 грн;

- пеня за прострочення сплати процентів 170 537,63 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заочним рішенням від 30 жовтня 2015 року під головуванням судді Ткаченко С. В. позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнив.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 укладеним 09 липня 2007 року, в розмірі: 48 740,39 доларів США, з яких кредитна заборгованість 21 055 доларів США, заборгованість за процентами 27 685,39 доларів США.

Заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів станом на 09 квітня 2015 року у розмірі 272 149,07 грн, з яких: пеня за прострочення сплати по кредиту 101 611,44 грн; пеня за прострочення сплати процентів 170 537,63 грн. Вирішив питання розподілу судових витрат.

21 січня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задовольнив, скасував заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2015 року.

Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу рішенням від 19 січня 2018 року під головуванням судді Ткаченко С. В. з урахуванням ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2020 року про виправлення описки позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задовольнив.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 укладеного 09 липня 2007 року, в розмірі: 48 740,39 доларів США, з яких кредитна заборгованість 21 055 доларів США, заборгованість за процентами 27 685,39 доларів США. Заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів станом на 09 квітня 2015 року у розмірі 272 149,07 грн, з яких: пеня за прострочення сплати по кредиту 101 611,44 грн; пеня за прострочення сплати процентів 170 537,63 грн. Вирішив питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості не виконує, а тому вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 лютого 2021 року під головуванням судді Бондар Я. М. клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Єрунової О. В. про поновлення пропущеного процесуального строку задовольнив. Поновив представнику відповідача ОСОБА_1 - адвокату Єруновій О. В. строк на апеляційне оскарження рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року.

Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановляючи ухвалу про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження суддя апеляційного суду врахував положення частини другої статті 358 ЦПК України, дату отримання представником відповідача копії судового рішення і дату подачі апеляційної скарги, а тому вважав за можливе задовольнити клопотання та поновити заявнику пропущений з поважних причин процесуальний строк на оскарження судового рішення.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково.

Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 укладеного 09 липня 2007 року, в розмірі: 23 767,84 доларів США, з яких кредитна заборгованість 10 260 доларів США, заборгованість за процентами 13 507,84 доларів США, пеню за прострочення сплати по кредиту 101 611,44 грн; пеню за прострочення сплати процентів 170 537,63 грн.

Приймаючи постанову про часткове задоволення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вказував на порушення місцевим судом норм процесуального права, яке виявилось у неповідомленні відповідача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, а також з того, що з позичальника - ОСОБА_1 та поручителя - ОСОБА_3 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в межах трирічного строку позовної давності за період - з квітня 2012 року по 09 квітня 2015 року - дата, станом на яку банк просить стягнути заборгованість за кредитним договором, 23 767,84 доларів США, з яких кредитна заборгованість 10 260 доларів США, заборгованість за процентами 13 507,84 доларів США та пені в межах річного строку позовної давності, передбаченого частиною другою статті 258 ЦК України, який має відраховуватися з 09 квітня 2014 року по 09 квітня 2015 року, та згідно наданого банком розрахунку, становить 272 149,07 грн, яка складається з пені за прострочення сплати кредиту 101 611,44 грн, та пені за прострочення сплати процентів 170 537,63 грн.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

В січні 2022 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції, а у справі ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В січні 2022 року від АТ «УкрСиббанк» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, представник позивача просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Касаційна скарга АТ «УкрСиббанк» також містила заперечення щодо законності ухвали Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року щодо відкриття апеляційного провадження, які банк просив врахувати при розгляді зазначеної касаційної скарги.

В квітні 2022 року від ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просила скасувати оскаржену постанову суду апеляційної інстанції, а у справі ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи осіб, які подали касаційні скарги

Наведені в касаційних скаргах доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 4, частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Представник АТ «УкрСиббанк» у поданій касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування позовної давності, викладених у постановах: від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18); від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18); від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18).

Разом із тим представник позивача вказував, що суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження не надав оцінку причинам пропуску строку на апеляційне оскарження, не врахував принцип правової визначеності, принцип пропорційності та не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126цс20) та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 1306/596/2012 (провадження № 61-18557св20) щодо колегіального вирішення питання поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.

У поданих касаційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують на те, що суд апеляційної інстанції застосовуючи наслідки спливу позовної давності припустився помилки визначивши її межі з квітня 2012 року до 09 грудня 2015 року.

Вказують, що такий висновок суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 662/1375/18 (провадження № 61-4948св20), постанові від 20 березня 2019 року у справі № 648/3491/15-ц (провадження № 61-13135св18), постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 752/10681/16-ц (провадження № 61-30890св18).

Посилаються також на те, що судами попередніх інстанцій було неналежним чином перевірено розрахунок заборгованості наданий стороною позивача. Довідка-розрахунок не містила підпису повноважної особи банку, а кредитний договір не був належним чином посвідчений. Відповідачем у суді першої інстанції було заявлено клопотання про витребування доказів, проте воно було залишене без розгляду.

Узагальнені доводи особи? яка подала відзив на касаційні скарги

У серпні 2022 року представник АТ «УкрСиббанк» - адвокат А. Ребрик подав до Верховного Суду відзив на касаційні скарги подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якому вказані скарги просить задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду від 12 лютого 2021 року та постанову від 06 жовтня 2021 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Зазначає, що посилання касаційної скарги на неналежність доказів є безпідставними, оскільки банком було надано належні докази, які підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 , а підстави для припинення поруки ОСОБА_2 відсутні.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалами від 27 січня 2022 року, від 21 квітня 2022 року та від 07 липня 2022 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали із Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

Справа № 211/3153/15-ц надійшла до Верховного Суду 18 лютого 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

09 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 00 (а. с. 13-16 том 1).

Згідно п. 1.1 договору банк зобов`язувався надати позичальнику, а позичальник прийняти та належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 21 600 доларів США, що дорівнює еквіваленту 109 080,00 грн за курсом НБУ на день укладення цього договору.

Згідно п. 1.2.2. кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 07 липня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 1.3.1. цього договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,5 % річних.

Пунктом 7.1 передбачено відповідальність за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або частини) та/або термінів сплати процентів за кредитом та/або комісії банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню. При цьому позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 09 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 00-П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за невиконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.1.4).

ОСОБА_4 порушив взяті на себе зобов`язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту і відсотків, у зв`язку з чим, станом на 09 квітня 2015 року, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 09 липня 2007 року складає 48 740 доларів США 39 центів, з яких: кредитна заборгованість - 21 055 доларів США, заборгованість по процентам - 27 685,39 доларів США.

Крім того, заборгованість ОСОБА_4 по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит, станом на 09 квітня 2015 року, становить 272 149, 07 грн, з яких: пеня за прострочення сплати по кредиту - 101 611,44 грн, пеня за прострочення сплати процентів - 170 537,63 грн.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2018 року, апеляційний суд встановив такі обставини.

16 січня 2021 року представник відповідача Єрунова О. В. подала до суду першої інстанції апеляційну скаргу на оскаржуване судове рішення, тобто апеляційна скарга подана з пропуском процесуального строку у зв`язку з чим заявник звернулася до суду із клопотанням про поновлення цього строку, посилаючись на частину другу статті 358 ЦПК України, а саме, що відповідачі у справі не були належним чином повідомленні про розгляд справи, що підтверджено матеріалами справи, оскільки судові виклики на 26 грудня 2017 року та 19 січня 2018 року були повернуті суду поштовим відділенням з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є доказом неналежного повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 156-159 том 1). Окрім того, представник Єрунова О. В. вказувала, що оскаржуване судове рішення отримано нею 17 грудня 2020 року, що підтверджено заявою про видачу копії рішення (а. с. 202 том 1).

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про поновлення строку на оскарження рішення місцевого суду, з метою забезпечення права на апеляційний розгляд апеляційний суд вважав за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і ґрунтуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126цс20), в якій розглядалося питання щодо складу апеляційного суду, який має вирішувати питання про відмову у відкритті апеляційного провадження зробив такі висновки.

Відкриття апеляційного провадження у справі слід розглядати як сукупність передбачених процесуальним законом послідовних дій суду апеляційної інстанції, які розпочинаються визначенням колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи та завершуються постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги, про відкриття або про відмову у відкритті апеляційного провадження. Відкриття апеляційного провадження є підставою для переходу до іншої стадії судового процесу - апеляційного розгляду, порядок проведення якої регламентований параграфом 3 глави 1 розділу V ЦПК України.

Апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення його статті 185 (частини перша та друга статті 357 ЦПК України).

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частини третя та четверта статті 357 ЦПК України).

Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина шоста статті 357 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Отже, з 15 грудня 2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово.

Відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з нормою вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, регламентуючи порядок вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, закон невипадково розмежував процесуальні питання, які під час перегляду в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції вирішує суддя-доповідач, і ті, які вирішує суд апеляційної інстанції. Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху спрямована на усунення її недоліків щодо форми і змісту. Ця ухвала не перешкоджає доступу особі до суду, адже після виправлення у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги особа може розраховувати на те, що суд відкриє апеляційне провадження. Водночас ухвали про повернення апеляційної скарги та про відмову у відкритті апеляційного провадження створюють таку перешкоду і зумовлюють необхідність докласти додаткові зусилля для оскарження судового рішення суду першої інстанції. Тому постановлення таких ухвал вимагає від суду апеляційної інстанції особливої ретельності, що досягається, зокрема, шляхом розгляду означених питань не одноособово суддею-доповідачем, а колегією апеляційного суду у складі трьох суддів. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вправі розраховувати на те, що вказані питання розгляне колегіальний склад апеляційного суду, який передбачений частиною третьою статті 34 ЦПК України для перегляду в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції. А такий перегляд регламентований у главі І «Апеляційне провадження» розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України.

З урахуванням наведеного й обставин справи, Велика Палата Верховного Суду вважала, що слова «суд апеляційної інстанції», вжиті у частинах першій і другій статті 358 ЦПК України, треба розуміти як колегію суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів у світлі загальних положень ЦПК України щодо складу суду, який здійснює перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції (частина третя статті 34 ЦПК України).

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поважність наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження має оцінити суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів у складі трьох суддів.

Проте колегія суддів вважає, що вказані висновки Великої Палати Верховного Суду потребують уточнення в частині висновків про наявність підстав для скасування ухвали апеляційного суду про поновлення строку та відкриття апеляційного провадження, постановленої одноособово з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року (а. с. 233 том 1) питання поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження вирішено суддею-доповідачем Бондар Я. М. одноособово.

Надалі, справа була призначена до розгляду та розглядалася складом суду у визначеному законом порядку: суддя-доповідач - Бондар Я. М., судді: Барильська А. П., Зубакова В. П., цим же складом суду було прийнято і оскаржувану постанову.

Стаття 359 ЦПК України, якою врегульовано питання відкриття апеляційного провадження міститься у § 2 глави першої розділу V ЦПК України, яким врегульовано питання такої стадії, як відкриття апеляційного провадження.

§ 3 глави першої розділу V ЦПК України врегульовано питання апеляційного розгляду, який розпочинається із підготовки розгляду справи судом апеляційної інстанції та закінчується поверненням справи до суду першої інстанції після закінчення апеляційного провадження.

Отже, питання відкриття апеляційного провадження унормовано § 2 глави першої розділу V ЦПК України, а питання апеляційного розгляду § 3 глави першої розділу V ЦПК України, тобто ЦПК України розмежовано стадії апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи, члени колегії - судді: Барильська А. П. та Зубакова В. П. не висловили незгоди з процесуальними діями судді-доповідача на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, чим фактично погодилися із суддею-доповідачем про відповідність апеляційної скарги ОСОБА_1 за формою та змістом вимогам статті 356 ЦПК України, мотивами та підставами апеляційного оскарження, а отже наявністю підстав для відкриття апеляційного провадження у справі.

З огляду на вищенаведене колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за можливе передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду цю справу, оскільки вважає, що висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126св20) потребує уточнення, адже питання відкриття провадження у справі вирішується на стадії апеляційного провадження, яка передує розгляду і вирішенню справи, отже постановлення ухвали про відкриття провадження у справі суддею-доповідачем одноособово не тягне за собою її скасування з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 411 ЦПК України.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що за умови прийняття постанови, якою закінчено апеляційний розгляд справи, якщо члени колегії не висловили незгоди з процесуальними діями судді-доповідача на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, чим фактично погодилися із суддею-доповідачем про відповідність апеляційної скарги за формою та змістом вимогам статті 356 ЦПК України, мотивами та підставами апеляційного оскарження, підстави для скасування такої ухвали та постанови з підстав її постановлення неповноважним складом суддів відсутні.

Вирішення зазначеного проблемного питання, належить до компетенції Великої Палати Верховного Суду як інституції, діяльність якої спрямована на вирішення виключної правової проблеми в цілях забезпечення однакового застосування судами норм матеріального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати (частина четверта статті 403 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 211/3153/15-ц (провадження № 61-664св22) за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. А. Стрільчук