Справа № 214/6831/21
2/214/1333/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/6831/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою 18 серпня 2021 року, в якій просила суд: стягувати із ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки, що продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітної плати (доходу), щомісячно, до досягнення нею 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила, що із ОСОБА_1 вона перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2002 року. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої відповідач сплачував аліменти за рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Наразі донька досягла повноліття та навчається на ІІ курсі заочної форми здобуття вищої освіти Вищої школи внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польсько-Український освітній центр при МАУП) за спеціальністю внутрішня безпека, з 21 вересня 2020 року до лютого 2025 року. Після досягнення ОСОБА_3 повноліття, її батько ОСОБА_1 продовжує надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку, однак в недостатньому обсязі, що визначає необхідність визначення розміру аліментів за судовим рішенням. ОСОБА_3 ніде не працює, власних доходів не має та потребує матеріальної допомоги з боку батьків на її утримання: придбання одягу, канцтоварів для навчання, організації дозвілля. Позивачеві достеменно відомо, що ОСОБА_1 офіційно працює та має стабільний дохід, інших аліментних зобов`язань не має, а тому в змозі надавати допомогу на утримання доньки. У свою чергу, вона також офіційно працює завідуючою канцелярією ПАТ «ПівнГЗК» та отримує заробітну плату в розмірі 20 000 грн., однак її доходу не достатньо для утримання доньки.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27 квітня 2022 року судом з власної ініціативи залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 . Явку учасників справи в судове засідання визнано судом обов`язковою.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/8 частки від його заробітку (доходу), вважаючи заявлений позивачем розмір аліментів необґрунтованим. Свою позицію по справі та заперечення виклав у відзиві на позов (а.с.27-29). Так, відповідач зазначив, що дійсно з ОСОБА_2 він перебував у шлюбі з 11 жовтня 2002 року, від якого вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі його донька навчається на ІІ курсі заочної форми здобуття вищої освіти Вищої школи внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польсько-Український освітній центр при МАУП» за спеціальністю внутрішня безпека, ніде не працює та власних доходів не має. Він не заперечує проти сплати аліментів на утримання доньки, однак не в такому розмірі, як це заявлено позивачем, оскільки розмір аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, фактичних обставин справи та мети зобов`язань щодо утримання. До повноліття доньки він стабільно сплачував аліменти на її утримання за рішенням суду та не ухилявся від свого обов`язку по утриманню дитини, як і продовжує надавати матеріальну допомогу на її утримання після досягнення повноліття. Позивач вказує, що несе матеріальні витрати на утримання доньки, однак в рахунок обґрунтування пред`явлених нею вимог та наведених обставин не надає жодних доказів на їх підтвердження. До того ж ОСОБА_3 навчається на заочній формі, що надає їй можливість працювати та мати власні доходи, оскільки навчання не є її основним заняттям з огляду на сесії 2 рази на рік. Між сесіями витрат на навчання вона не несе. Окремо зазначав, що він дійсно офіційно працює та має стабільний дохід. При цьому, він має боргові зобов`язання за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута з нього рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року у справі №213/44/20, яке перебуває на примусовому виконанні в державній виконавчій службі (ВП №65841674, №65841491). На погашення заборгованості він вимушений щомісячно відраховувати кошти з його заробітної плати. З урахуванням рівності обов`язку обох батьків по утриманню дитини, відповідач вважає, що присудження аліментів в розмірі 1/8 частини від його заробітку, що в грошовому еквіваленті складатиме приблизно 2500-3000 грн., та з огляду на надання допомоги донці ОСОБА_2 як матір`ю, сукупний розмір допомоги забезпечуватиме потреби ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням в достатній мірі.

Відповідь на відзив позивач не подавала, додаткового часу не потребувала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 правом на подання письмових пояснень щодо позову та/або відзиву не скористалась.

Будучи присутнім в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/9 частки від його заробітку з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що добровільно надавав допомогу на утримання доньки, спілкувався із ОСОБА_3 , вітав на день народження, направляв їй грошові перекази. Востаннє спілкувався з донькою в травні 2022 року. Наразі зв`язок з нею втрачено, та як йому відомо, донька разом з матір`ю ОСОБА_2 перебувають за кордоном.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судові засідання викликалась у встановленому законом порядку, однак не з`явилась, причини неявки не відомі.

Позивач ОСОБА_2 початково правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.13). У подальшому після визнання судом її явки обов`язковою в судові засідання не з`являлась, кожного разу подаючи заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням за межами України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…».

Подану в черговий раз позивачем заяву про відкладення розгляду справи суд розцінює як намір умисного затягування розгляду справи та явного зловживання своїми процесуальними правами на шкоду інтересам інших учасників справи, у тому числі ОСОБА_3 , якої безпосередньо стосується даний спір. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено ст.223 ЦПК України.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, предмет спору, який стосується інтересів спільної дитини сторін та її права на матеріальне забезпечення, а також враховуючи належне повідомлення позивача, третьої особи суд вважає за можливе ухвалити рішення за їх відсутності за обсягом наявних у справі доказів.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, вислухавши думку відповідача, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (дійсне прізвище ОСОБА_6 , зміна прізвища відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07 червня 2019 року, а.с.8) перебували у шлюбі, зареєстрованому 11 жовтня 2002 року Інгулецьким відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а/з №143. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2011 року №2-1183/11, яке набрало законної сили 17 жовтня 2011 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 11 липня 2015 року (а.с.6). Як вказувала позивач, що не оспорюється відповідачем, після припинення шлюбно-сімейних стосунків донька ОСОБА_3 залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_2 , спору про визначення її місця проживання не було.

Згідно з довідкою МАУП у формі АТ закритого типу від 09 вересня 2021 року №195 (а.с.14) ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу навчального закладу Навчальний науковий інститут менеджменту, економіки та фінансів МАУП групи Е-8-20-Б1 УП (4.6з), спеціальність менеджмент, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, заочна форма навчання, період навчання з 01 липня 2021 року по 21 березня 2025 року.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, до досягнення 23-х років, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром доходу платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Верховний Суд в постанові від 13 квітня 2021 року по справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору, суддя враховує, що ОСОБА_3 є повнолітньою, навчається, власних доходів не має і те, що батьки мають змогу утримувати її в період навчання, оскільки обоє є працездатними особами та мають стабільний дохід. Предмет спірних правовідносин направлений, в першу чергу, на забезпечення інтересів повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 стипендію не отримує, навчається за заочною формою навчання, що не виключає можливість її трудової діяльності поза часом навчання задля отримання власних доходів. Зі змісту позову слідує, що її мати ОСОБА_2 офіційно працює, має стабільний дохід, тобто взмозі надавати донці матеріальну допомогу на її утримання. Доказів, які б свідчили про наявність на утриманні позивача інших осіб, боргових зобов`язань тощо остання суду не надала.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 офіційно працює у ПрАТ «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», Спеціалізована об`єктова аварійно-рятувальна служба, загально цехова дільниця з 11 жовтня 2021 року на посаді начальника служби. Середній розмір його щомісячної заробітної плати складає 19 207 грн. (за відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів за даними про доходи за період з 01 листопада 2011 року по 30 квітня 2022 року згідно з довідкою з місця роботи від 19 травня 2022 року №10/2696, а.с.66).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що інших аліментних зобов`язань, утриманців він не має. Разом з тим, ОСОБА_7 має боргові зобов`язання перед ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» за кредитним договором №МФ-056 від 27 січня 2019 року (залишок боргу 1880 грн.), а також перед АБ «УКРГАЗБАНК» за договором ASJ-19770-160DOM від 12 травня 2016 року (залишок боргу 47 211 грн. 76 коп., з яких: прострочені проценти 16 951 грн. 69 коп., прострочене тіло 19 169 грн. 47 коп., штрафні санкції 11 090 грн. 60 коп.), що слідує з довідок (а.с.67, 68).

Як слідує з відповіді Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 12 серпня 2022 року №17-12-34/31875 (а.с.69), у провадженні відділу ДВС на примусовому виконанні перебувають виконавчі провадження з примусового стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНГК» заборгованості за виконавчим листом №213/44/20 від 06 липня 2020 року, виданим Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а саме витрат зі сплати судового збору, залишок боргу 1910 грн. 35 коп. (ВП №65841674), та заборгованості за кредитним договором, залишок боргу 24 884 грн. 55 коп., виконавчого збору 2 206 грн. 90 коп. (ВП №65841491). Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень в мережі інтернет за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, станом на день ухвалення рішення зазначені виконавчі провадження є незавершеними.

У ході судового розгляду відповідач вказував, що надавав матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_3 у добровільному порядку, здійснюючи перекази коштів на її банківську картку. Із наданих відповідачем квитанцій на підтвердження цієї обставини слідує, що відповідач дійсно перераховував третій особі грошові кошти, зокрема, у липні 2020 року 3693 грн., серпні 2020 року 4000 грн., жовтні 2020 року 4500 грн., листопаді 2020 року 1000 грн., грудні 2020 року 1748 грн., січні 2021 року 1996 грн., лютому 2021 року 1300 грн., квітні 2021 року 2000 грн., червні 2021 року 3000 грн., липні 2021 року 3200 грн. (а.с.46-65). Вказана обставина хоча й свідчить про те, що від обов`язку по утриманню доньки відповідач не ухилявся, однак така допомога є періодичною та в різних розмірах, що визначає доцільність визначення розміру аліментів за рішенням суду задля вирішення спору.

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, можливість надання матеріальної допомоги відповідачем його повнолітній донці ОСОБА_3 , яка продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку батька, який є здоровим та працездатним, має стабільний дохід, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 із стягненням з відповідача на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 18 серпня 2021 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам ОСОБА_3 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу з огляду на його матеріальне становище та наявність кредитних зобов`язань, засадам розумності, справедливості, співмірності та обов`язку матері ОСОБА_2 у наданні такої допомоги донці нарівні з батьком. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої доньки, що продовжує навчання, в розмірі 1/6частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 18 серпня 2021 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , РНОКППП невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 30 вересня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко