Справа № 496/4230/22
Провадження № 2/496/1513/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Комашко Т.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 30.09.2017 року між ним та відповідачкою, зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а також визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2017 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2740. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Напротязі спільного життя вони з відповідачкою виявили, що у них зовсім різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сварки. Усі намагання зберегти сім`ю ні до чого не привели. Вони не проживають, як чоловік і дружина, з березня 2022 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому позивач вважає, що він підлягає розірванню. Крім того, позивач зазначає, що вони з відповідачкою проживають за різними адресами та спільне господарство не ведуть. Малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з ним, він самостійно її виховує та вона знаходиться на повному його утриманні. Він працює підприємцем, отримує дохід та має змогу самостійно утримувати доньку. Йому відомо, що у зв`язку з війною в Україні відповідачка найближчим часом планує виїхати на постійне місце проживання до Румунії, а тому наразі він вважає за доцільне ставити перед судом вимоги про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою та про визначенням місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом з ним.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглянути у її відсутність.

Представник третьої особи - Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області органу в підготовче судове засідання не з`явився, але направив до суду клопотання, в якому вказав, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони перебувають у шлюбі з 30.09.2017 року (а.с.15).

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.16).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Враховуючи те, що сторони подружні стосунки не підтримують з березня 2022 року, проживають окремо та наполягають на розірванні шлюбу, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечить їх інтересам та підлягає розірванню.

Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати разом з батьком за зареєстрованим місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до штампу в паспорті громадянина України ОСОБА_1 та витягу з реєстру територіальної громади №2022/000427628 (а.с.9 зворот, 17).

Вказана квартира належить матері позивача ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 15.07.2005 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.20, 22).

Позивач працює підприємцем, отримує стабільний дохід, який дозволяє самостійно утримувати малолітню дитину, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку, податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця та відомостями про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (а.с.25, 26-28, 29-30).

Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №5127-1 від 22.11.2017 року, витягу з реєстру територіальної громади №2022/000427578 від 26.08.2022 року та відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12, 13).

Необхідність визначення місця проживання малолітньої дитини обумовлено тим, що відповідачка має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання, дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, що відповідачкою не спростовується.

Орган опіки та піклування Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області на засіданні комісії прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а ч. 2 ст. 150 вказаного Кодексу передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись принципом максимального забезпечення інтересів та прав дитини, зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти проживання доньки разом з батьком, суд вважає за можливе визначити місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , що забезпечить якнайкращі інтереси дитини, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 104, 105, 110, 112, 141, 150, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 12.01.2010 року, РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий органом 5127 09.11.2017 року, РНОКПП: НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 30.09.2017 року Малиновським районним у мсті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2740.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення його повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 12.10.2022 року.

Суддя Л.О. Пендюра