Справа № 638/8914/21
Провадження № 2/638/245/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю секретаря судового засідання представника позивача Поволяєвої О.В., Шевцової А.Р., Шипілова А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощено позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

11.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, в якому просила суд визначити, що частки у праві спільної сумісної власності сторін на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по 1/5 частини квартири у кожного, припинити право спільної сумісної власності сторін.

Позов мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1998 року квартира АДРЕСА_1 (далі - квартира), реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Відсутність визначених між співвласниками часток позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належною часткою.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

07.02.2022 року ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов, в якому позов визнала в повному обсязі, проти задоволення не заперечувала. Просила суд справу розглядати без її участі (а.с. 95).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів, зважаючи на наступне.

Згідно п. 3 ст. 2 ЦПК основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вирішуючи питання щодо розгляду справи по суті, суд приймає до уваги те, що межі перенесення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідачі не скористалися належним їм правом подання до суду відзиви на позовну заяву.

Враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, ту обставину, що справа перебуває в провадженні суду з 11.06.2021 року, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення судового засідання, зважаючи на що розглядає справу по суті за відсутності відповідачів.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 29.02.1980 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб.

Від шлюбу подружжя має дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1998 року квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 1-98-104149, належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності без визначення часток.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які відомості щодо квартири не значаться.

Згідно довідки стосовно записів громадянського стану ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла в м. Нью-Йорк Сполучених Штатів Америки (а.с. 24).

Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповітів, спадкових договорів після смерті ОСОБА_5 не значиться.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватно власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ст. 370 ЦК України, вважаючи, що розмір часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, зважаючи на те, що порядок користування спірною квартирою між учасниками спільної сумісної власності не встановлений, у свідоцтві на право власності на житло не визначені розміри часток квартири, що належить кожному зі співвласників, сторонами не надано до суду будь-якого договору про розмір часток.

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначає, що частка ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить по 1/5 частини квартири у кожного. Право спільної сумісної власності даних осіб на квартиру припиняє.

Щодо позовних вимог про визначення за померлою ОСОБА_5 частки в праві спільної сумісної власності на квартиру, то суд відмовляє у їх задоволенні, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право та інтерес мають бути захищені судом у спосіб який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Зважаючи на зазначене вище, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України.

Зважаючи на те, що на момент розгляду справи ОСОБА_5 померла, тому відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилась, що свідчить про неможливість визнання за нею частки у праві спільної сумісної власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ часток у майні, що є у спільній сумісній власності задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить по 1/5 частини у кожного.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 припинити.

В іншій частині позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Поволяєва