Справа № 534/2397/16-ц
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

03 жовтня 2022 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Морозов В.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за заявою КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь стягувача заборгованість за надані послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних нарахованих на суму боргу в сумі 43 805 грн. 67 коп., та сплачений судовий збір у сумі 689 грн.

Як вбачається з приєднаних до справи матеріалів, копія судового наказу разом з заявою про видачу судового наказу з додатками була вручена в приміщенні суду представнику боржникова адвокату Бойченко Г.В. 05.09.2022, про що свідчить розписка.

22.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області 23.01.2017 у справі № 534/2397/16-ц. У своїй заяві боржник зазначає, що цим наказом задоволено вимогу заявника КВП «Теплоенерго» проте, як зазначає в заяві про скасування судового наказу, що боржники між собою є сторонніми один для одного людьми, оскільки 22.10.2007 року між ними розірвано шлюб, але вони залишаються співвласниками житла; обраним заявником способом захисту прав, було позбавлено боржників можливості подати заяву відповідно до ч.3 ч.4 ст.267 ЦК України про застосування строків позовної давності, що є порушенням права на захист та підтверджує існування обставини щодо спору про право; стягнення заборгованості проводиться приблизно за період з 01.01.2005 року по 01.11.2016 року, що перевищує строк позовної даності, встановлений ст.257 ЦК Украйни, на 8 років 10 місяців, а з урахуванням дати подачі заяви про видачу судового наказу, строк позовної даності, встановлений ст.257 ЦК України, пропущений заявником на 4 роки: в судовому наказі судом невірно визначено період виникнення заборгованості, а саме: з 01.11.2013 року по 01.11.2016 року та розмір боргу 39 851,23 гри. (з урахуванням інфляції та 3% річних - 43 437,03 грн.), оскільки відповідно до довідок від 15.11.16р., станом на 01.11.2013 року борг вже існував і становив 31 617,71 грн., таким чином, відповідно до зазначених довідок, якщо враховувати період з 01.11.2013 року по 01.11.2016 року, то борг фактично становить всього 8 233,52 гри. (39 851,23 гри. - 31 617,71 гри.), а якщо враховувати суму, яку суд стягує в наказі, то період заборгованості становить з 01.01.2005 року по 01.11.2016 року; обраним заявником способом захисту, було позбавлено боржників можливості повідомити суду ту обставину, що до суми заборгованості, яку заявив до стягнення заявник 39 851,23 гри. (з урахуванням інфляції та 3% річних - 43 437,03 грн.) та утворилась станом на 01.11.2016 року, входить сума заборгованості, що вже стягнута судовими наказами, виданим Комсомольським міським судом, заявник навмисно не повідомив суду про зазначену вище обставину та ввів суд в оману, що призвело до ухвалення незаконного і необґрунтованого рішення по справі, а також, до задвоєння суми стягнутої заборгованості станом на 01.11.2016 року, оскільки по факту борг становив 39 851,23 грн., а заявник отримав від суду рішення про стягнення за той же самий період на суму 80 241,07 гри. (8 811,85 грн. + 16 806,41 грн. + 14 771,58 грн. + 39 851,23 грн.)та пред`явив на примусове виконання; з урахуванням зазначеної вище обставини, ОСОБА_1 вважає, що дії стягувача призвели до того, що на суму заборгованості за один і той же період (з 01.01.2005 року по 01.11.2016 року) мається 4 рішення суду, що є порушенням вимог ЦПК України та Конституцій України; заявник навмисно не вказує періоди виникнення заборгованості, що позбавляє суд та боржників можливості перевірити та вирахувати строки, які впливають на позовну давності, а також, - періоди за які проводиться стягнення, тому ці недоліки суттєво вплинули на обґрунтованість і законність судових рішень, призвели до спору про право того; стягувачем також пропущений строк позовної давності, оскільки судовим наказом від 07.05.2013 року по справі №534/1142/13-ц (суддя Таранкова І.M.) стягнуто заборгованість. яка утворилась станом на 01.01.2013 року в розмірі 14 771,58 грн., а з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення боргу станом на 01.11.2016 року по даній справі стягувач звернувся до суду лише тільки 28.12.2016 року тобто з пропуском строку позовної давності, визначеного ст.257 ЦК Украйни, на 11 місяців 27 днів , що є порушенням права на захист та підтверджує існування обставини щодо спору про право; оскільки стягнення фактично проведено, як вказано вище, за період з 01.01.2005 року по 01.11.2016 року, тому розмір заборгованості є необґрунтованим та спірним. оскільки при проведенні нарахувань за спожиті послуги станом па 01.11.2016 року не враховано той факт, що: ОСОБА_1 з 02.12.2008 року по 07.05.2012 року перебував в місцях позбавлення волі та не користувався послугами, що впливає на обґрунтованість нарахованих сум та заборгованість за вказаний період є спірною; розмір боргу за гарячу воду, який нараховувався за спірний період на ОСОБА_1 , завищено приблизно на 3 395,04 грн.; при проведенні нарахувань за спожиті послуги не враховано той факт, що боржник ОСОБА_3 з 20.11.2011 року по 02.10.2012 року проходив строкову військову службу в ЗСУ та не користувався послугами, що впливає на обґрунтованість нарахованих сум та заборгованість за вказаний період є спірною; заявник звернувся до Комсомольського міського суду з позовом та отримав заочне рішення суду віл 30.06.2022 року по справ № 534/1555/21, яким було стягнуто заборгованість, вважає, що дії стягувача призвели до того, що на суму заборгованості за той же самий період (з 01.01.2005 року по 01.11.2016 року) мається 5 рішень суду, що с порушенням вимог ЦПК України та Конституції України. На підставі викладеного, просить суд скасувати судовий наказ.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що заява подана з додержанням вимог ст.170 ЦПК України.

У відповідності до положень ч.1ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Виходячи із змісту роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржником можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що доводи викладені боржником, свідчать про незгоду боржника з цим наказом, а отже, про наявність спору. З матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право, і такі вимоги можуть бути розглянуті виключно у позовному провадженні. З огляду на викладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 слід задовольнити і скасувати судовий наказ.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Судовий наказ від 23.01.2017 року, виданий Комсомольським міським судом Полтавської області за заявою Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь стягувача заборгованість за надані послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних нарахованих на суму боргу в сумі 43 805 грн. 67 коп., та сплачений судовий збір у сумі 689 грн. скасувати.

Роз`яснити Комунальному виробничому підприємству «Теплоенерго» право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Роз`яснити стягувачу, що відповідно до ч. 2 ст.164 ЦПК України, в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ