Справа № 464/2288/19 Провадження № 2-др/450/27/22
06 жовтня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Расяк С.М.
з участю представників Кульчицького О.С. , ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання представника Кульчицького Олександра Сергійовича про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -
04 жовтня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про відмову в задоволенні клопотання про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи та зменшення розміру витрат на правову допомогу. Подане клопотання мотивував тим, що будь-яких інших доказів, крім долучених до клопотання, на підтвердження витрат на правничу допомого, стороною позивача не надано. Крім того, не надано доказів скерування вказаного клопотання відповідачу. Зауважив, що суд при визначенні суми відшкодування має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат і розумності їх розміру. Вказав, що відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які мають розумний розмір, і які були дійсними та необхідними. Зауважив, що клопотання представником позивача подане з пропуском процесуального строку. У поданих документах на підтвердження витрат на правову допомогу вказані процесуальні документи, які підписані позивачем, а не його представником, що порушує пункти 4.4.3, 4.4.4 договору № 508 від 03 квітня 2019 року. Вказав, що дії, заяви, пояснення та клопотання, зазначені у пунктах 1-29 рахунку від 19 вересня 2022 року та акту приймання-передачі виконаних робіт від 23 вересня 2022 року, не мали значення для даної справи. Вказав, що участь позивача і її представника в судових засіданнях 07 квітня 2022 року, 19 травня 2022 року, 04 серпня 2022 року, 15 вересня 2022 року та 19 вересня 2022 року носило суто формальний характер. З огляду на вказане, просив у задоволенні клопотання відмовити, покликаючись на норми законодавства, судову практику Верховного Суду та постанови Пленуму Верховного Суду України.
06 жовтня 2022 року від представник позивача Кульчицького О.С. надійшли додаткові пояснення, у яких він зазначив, що подані ним докази в сукупності з матеріалами справи повно та достатньо підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Твердження представника відповідача про неспіврозмірність судових витрат з ціною позову є його суб`єктивними судженнями. Крім того, строк на подання клопотання про відшкодування судових витрат не був пропущений, оскільки таке подане до суду 23 вересня 2022 року. Його участь в судових засіданнях не була формальною. З огляду на викладене, просив клопотання задовольнити.
В судовому засіданні представник Кульчицький О.С. подане клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому та додаткових поясненнях, просив таке задовольнити.
Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотання про відмову в задоволенні клопотання про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи та зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, ознайомившись з поданим клопотанням та матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.
Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Судом встановлено, що у рішенні від 24 травня 2022 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Як вбачається з договору про надання правової допомоги у справі щодо поділу майна № 508 від 03 квітня 2019 року, АБ «Кульчицький та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Кульчицький О.С. уклало договір з ОСОБА_3 щодо надання їй правової допомоги та представництва її інтересів у справі щодо поділу спільного майна подружжя. Сторони погодили, що гонорар розраховується погодинно у розмірі 1500 грн. за годину.
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц виділив такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року по справі № 9901/350/18.
З поданих рахунку та акту вбачається, що такі містять перелік послуг, які надані адвокатом позивачу.
Так, в межах надання правової допомоги представником Кульчицьким О.С. підготовлено такі документи, як клопотання про відстрочення сплати судового збору від 15 квітня 2019 року за 750 грн. та заяву про усунення недоліків позовної заяви від 04 грудня 2019 року за 750 грн.
Ухвалою судді від 15 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з безпідставністю такого та недоведеністю підстав для його задоволення. Внаслідок цього, а також з огляду на інші недоліки, позовну заяву залишено без руху.
Таким чином, виготовлення вказаних процесуальних документів не було необхідним, оскільки по-перше, клопотання про відстрочення сплати судового збору не мала очікуваного результату, а заява про усунення недоліків позовної заяви подана у зв`язку з невідповідністю підготовленого представником Кульчицьким О.С. позову вимогами цивільного процесуального законодавства.
Виготовлене представником Кульчицьким О.С. клопотання про надання копії апеляційної скарги за 750 грн. не було необхідним для розгляду даної справи, оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України надсилає копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження.
Підготовлена представником Кульчицьким О.С. заява про забезпечення позову від 06 лютого 2020 року вартістю 1500 грн. ухвалою від 12 лютого 2020 року повернута заявнику у зв`язку з несплатною судового збору, з огляду на що витрати на її складення не відповідають критерію необхідності.
Заява про усунення недоліків позовної заяви від 10 березня 2020 року за 750 грн. не є необхідним процесуальним документом, оскільки у випадку подання заяви про збільшення позовних вимог з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства, в усуненні недоліків такої не було б потреби.
Складання заяви про забезпечення позову від 10 березня 2020 року вартістю 1500 грн., з огляду на відсутність бажаного результату, що висвітлено в ухвалі від 17 березня 2020 року, якою у задоволенні такої відмовлено у зв`язку з її необґрунтованістю, також не можна вважати необхідним для розгляду даної справи.
Необґрунтованою та незрозумілою є необхідність підготовки і подання адвокатського запиту до РСЦ МВС від 05 листопада 2020 року вартістю 750 грн., оскільки адвокатський запит від 08 квітня 2019 року у дану установу вже скеровувався, на який 16 квітня 2019 року надана відповідь з витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС та регіональної бази «ДАІ-2000». Крім того, копія адвокатського запиту від 05 листопада 2020 року в матеріалах справи відсутній. З огляду на вказане, понесені на нього витрати не відповідають критеріям реальності та необхідності.
Щодо підготовленого представником Кульчицьким О.С. клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 28 жовтня 2021 року вартістю 2250 грн., на складання якого витрачено 1,5 години, слід зазначити наступне.
Як вбачається з клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 28 жовтня 2021 року, обсяг такого становить одну сторінку. Окрім фірмового бланку, реквізитів сторін, назви клопотання та графи з підписом представника, текст такого містить два речення, які складаються з 30 слів.
Враховуючи наведене, на підготовку такого клопотання представник не міг витратити 1,5 години, а тому витрати на його складання є істотно завищеними і не відповідають засадам реальності.
Копії адвокатських запитів від 27 квітня 2021 року Держгеокадастру та приватному нотаріусу вартістю по 750 грн. кожен, а також результати їх розгляду в матеріалах справи відсутні, з огляду на що такі витрати не відповідають критеріям реальності та необхідності.
Вартість участі представника Кульчицького О.С. в судовому засіданні 07 квітня 2022 року протягом двох годин склала 3000 грн., вартість участі в судовому засіданні 04 серпня 2022 року протягом 2,5 годин склала 3750 грн.
Водночас, з протоколі судових засідань від 07 квітня 2022 року, від 04 серпня 2022 року вбачається, що судове засідання 07 квітня 2022 року тривало 7 хвилин, а саме з 12 год. 04 хв. по 12 год. 11 хв., судове засіданні 04 серпня 2022 року тривало 39 хвилин, а саме з 11 год. 54 хв. по 12 год. 33 хв.
Таким чином, розмір витрат, пов`язаних з участю адвоката Кульчицького О.С. в судових засіданнях 07 квітня 2020 року та 04 серпня 2022 року є явно завищеним і не відповідає дійсності.
Щодо підготовлених представником Кульчицьким О.С. двох клопотань про стягнення витрат на правову допомогу від 04 серпня 2022 року та від 15 вересня 2022 року, вартість кожного з яких склала 750 грн. слід зазначити, що представник міг обмежитися одним клопотанням, у зв`язку з чим одне з них не відповідає критерію необхідності.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову.
Рішенням суду від 19 вересня 2022 року позовні вимоги задоволені частково, зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто половину вартості спільного майна подружжя, яка становить 686595 грн. 50 коп.

При цьому, у позовні заяві заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача половини вартості спільного майна подружжя, а також про визнання права власності на таке майно за відповідачем, з огляду на що ціна позову становила 1045100 грн.

Крім того, у заяві про збільшення розміру позовних вимог від 11 лютого 2020 року сторона позивача просила стягнути з відповідача половину вартості спірних транспортних засобів, а також визнати за відповідачем право власності на такі. Під час розгляду справи встановлено, що вартість спірних транспортних засобів становила 328091 грн.

Враховуючи наведене, ціна позову з врахуванням збільшення позовних вимог склала 1373191 грн.

Таким чином, рішенням суду від 19 вересня 2022 року задоволено 50 % заявлених позовних вимог з врахуванням їх збільшення, з огляду на що пропорційний до задоволених позовних вимог розмір судових витрат на правову допомогу складає 15050 грн.

Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2022 року по справі № 344/1962/19 задовольнив вимоги касаційної скарги про відшкодування витрат лише частково, тому з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати за надання правової допомоги з підготовки цієї касаційної скарги у співвідношенні до задоволених вимог, а саме 2680 грн. 84 коп., оскільки саме такий розмір є доведеним, обґрунтованим і відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та пропорційності до задоволених вимог.

Водночас, дослідженням поданих стороною відповідача процесуальних документів судом встановлено, що аргументи, викладені у таких, є подібними одне до одного. Подальші документи, як от відповідь на відзив від 21 грудня 2021 року, письмові пояснення по справі від 14 січня 2022 року частково дублюють попередні подані документи, зокрема позовну заяву, та одне одного, а письмовий виступ в судових дебатах від 19 вересня 2022 року являє собою компіляцію вже використаних у попередніх документах аргументів.

Крім того, суд враховує також і дії сторони позивача, пов`язані з розглядом даної справи, зокрема неправильне визначення підсудності майнового спору, що призвело до необхідності скерування Сихівським районним судом м. Львова справи за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, численні неявки сторони позивача у судові засідання, подання значної кількості клопотань про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав, що призвело до істотного затягування вирішення спору.

В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року по справі № 211/3113/16-ц та від 06 листопада 2020 року по справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові від 22 вересня 2022 року по справі № 192/346/18 Верховний Суд визнав обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, який, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачів на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторін, виходячи з фінансового стану сторін, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів витрати на професійну правничу допомогу, понесені в судах першої та апеляційної інстанції по 2500 грн кожному.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання представника Кульчицького О.С. про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо покликань представника відповідача ОСОБА_2 про те, що клопотання представника позивача Кульчицького О.С. не містить будь-яких інших доказів на підтвердження понесених судових витрат, крім тих, які до нього додані, слід зазначити, що обсягу доданих до такого доказів в сукупності з матеріалами цивільної справи достатньо для повного та всебічного дослідження обставин, які підлягають встановленню. Крім того, представником позивача Кульчицьким О.С. подано до суду супровідний лист з описом вкладення та накладною № 835, якими підтверджується відправлення клопотання з доданими до нього доказами відповідачу.

Процесуальні строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не пропущені, оскільки короткий текст рішення суду проголошений 19 вересня 2022 року, а клопотання представника позивача подане до суду 23 вересня 2022 року, тобто впродовж п`ятиденного строку, встановленого для подання такого клопотання.

З приводу підписування процесуальних доказів позивачем, а не його представником, слід зазначити, що вказані твердження не можуть свідчити про те, що такі документи підготовлені саме позивачем, і не спростовують підготовку таких її представником.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом. З огляду на вказане, підписання процесуальних документів особисто позивачем, а не її представником, в порушення вимог пунктів 4.4.3, 4.4.4 договору № 508 від 03 квітня 2019 року не має значення для суду.

Щодо тверджень про формальну участь позивача та її представника в судових засіданнях 07 квітня 2022 року, 19 травня 2022 року, 04 серпня 2022 року, 15 вересня 2022 року та 19 вересня 2022 року слід зазначити, що представник позивача Кульчицький О.С. брав активну участь у судових засіданнях, надавав відповідні пояснення, відповідав на запитання суду та представника відповідача ОСОБА_5 , брав участь у допиті експертів, виступав у судових дебатах.

Так, судове засідання 07 квітня 2022 року тривало з 12 год. 04 хв. по 12 год. 11 хв. (7 хв.), 19 травня 2022 року - з 11 год. 01 хв. по 13 год. 09 хв. (2 год. 8 хв.), 04 серпня 2022 року - з 11 год. 54 хв. по 12 год. 33 хв. (39 хв.), 15 вересня 2022 року - з 11 год. 07 хв. по 12 год. 43 хв. (1 год. 36 хв.), 19 вересня 2022 року - з 14 год. 18 хв. по 16 год. 39 хв. (2 год. 21 хв.)

Крім того, суд враховує також підготовку представника до судових засідання і час, витрачений на доїзд представником Кульчицьким О.С. від місця здійснення своєї діяльності за адресою АДРЕСА_1 , до Пустомитівського районного суду Львівської області за адресою Львівська обл., м. Пустомити, вул. м. Грушевського, буд. 35.

Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року по справі № 910/7586/19 зазначив, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15 зазначено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19 вказав, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховним Судом у постановах від 22 січня 2021 року по справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року по справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року по справі № 554/2586/16, від 17 лютого 2021 року по справі №753/1203/18 викладені правові позиції, відповідно до яких витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

У постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, представником позивача подано необхідні докази на підтвердження судових витрат, а саме копії договору про надання правової допомоги у справі щодо поділу майна № 508 від 03 квітня 2019 року, рахунку від 19 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 508 від 03 квітня 2019 року, акту прийняття-передачі наданих послуг від 23 вересня 2022 року, квитанції № ПН2595224 від 23 вересня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 246, 259, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача ОСОБА_3 Кульчицького Олександра Сергійовича - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2022 року.

Суддя Мусієвський В.Є.