Справа № 461/34/20 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1791/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м.Львів

Справа № 461/34/20

Провадження № 22ц/811/1662/22

Провадження № 22ц/811/1791/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 1 липня 2021 року та додаткове рішення цього суду від 20 липня 2021 року ухвалені у м.Пустомити в складі судді Кукси Д.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

встановив:

8 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 квітня 2012 Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі № 1522/6783/12 за його позовом до КС «Перше кредитне товариство» стягнуто з останнього суму внеску та відсотки за депозитним договором №ЛВ-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009 року та договором №ЛВ-20/0041/08/986 від 19 вересня 2008 року, з урахуванням додаткового договору № 1 від 21 липня 2009 року, в розмірі 9 507,57 грн. Зазначає, що на виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 1522/6783/12. Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідачем не погашено, у зв`язку з чим просив стягнути пеню.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням цього суду задоволено заяву відповідача. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Перше кредитне товариство» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Рішення та додаткове рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом порушено вимоги процесуального та матеріального права, не досліджені обставини справи. Вказує, що 28 квітня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси прийнято рішення на його користь, яке набрало законної сили. Зазначає, що Другим Приморським відділом ДВС м. Одеса ГТУЮ у Одеській області відкрито виконавче провадження №55267625 по виконавчому листу та тривають виконавчі дії, але боржник ухиляється від виконання рішення суду. Вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2021 року у справі № 461/709/19. Щодо оскарження додаткового рішення апелянт зазначає, що в акті приймання-передачі наданих послуг не зазначено скільки часу витрачено на правничу допомогу. Крім того, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ до клопотання не долучено і в матеріалах справи відсутні. Зазначає, що відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, які підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Звертає увагу, що він інвалід ІІ групи, а тому звільнений від сплати судових витрат на користь відповідача. Просить рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» 19 вересня 2008 року був укладений договір № ЛВ-20/0041/08/986 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (внесок) в розмірі 100 грн. строком на 12 місяців, тобто, строком повернення вкладу є 19 вересня 2009 року зі сплатою 21 % річних за користування коштами.

Згідно з п.1.1 договору ЛВ-1/0120/09/1551 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 21 вересня 2009 року, укладеного між КС«ПКТ» ОСОБА_1 дата повернення внеску - 21 жовтня 2010 року.

21 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» був укладений договір № ЛВ-1/0120/09/1551 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (внесок) в розмірі 5 555 грн. строком на 13 місяців із строком повернення - 21 жовтня 2010 року зі сплатою 24 % річних за користування коштами.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року у цивільній справі № 1522/6783/12 за позовом ОСОБА_1 до КС «Перше кредитне товариство» стягнуто з відповідача суму внеску та відсотки за депозитним договором №ЛВ-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009 року та договору №ЛВ-20/0041/08/986 від 19 вересня 2008 року, з урахуванням додаткового договору № 1 від 21 липня 2009 року, в розмірі 9 507,57 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одесса від 8 лютого 2019 року в частині відмови КС «Перше кредитне товариство» про визнання виконачого листа таким що не підлягає виконанню, та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2/1522/6783/123 від 21 червня 2012 року про стягнення з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 9 627,57 грн.

Оскаржуване рішення суду від 1 липня 2021 року мотивоване наступним.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що відповідачем не виконано зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Приморським районним судом м. Одеси від 28 квітня 2012 року про стягнення суми внеску та відсотки за депозитними договорами, а тому відповідач зобов`язаний сплатити йому пеню.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28 квітня 2012 року, яке набрало законної сили 10 травня 2012 року, стягнуто з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 внесок та відсотки по ньому за депозитними договорами, тому пеня не підлягає стягненню, оскільки відсутня сума основного боргу.

Також встановлено, що умовами укладених між сторонами депозитних договорів від 19 вересня 2008 року та 21 вересня 2009 року не передбачено відповідальності кредитної спілки за несвоєчасне виконання зобов`язання у вигляді сплати пені.

В постанові Одеського апеляційного суду встановлено, що зобов`язання КС «Перше кредитне товариство» перед ОСОБА_1 , що виникли на підставі депозитного договору, є припиненими.

Дані правовідносини, за захистом яких звернувся позивач, поширюються лише на суб`єктів підприємницької діяльності, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 у справі №1-12/2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутній борг по депозитному договору, на який позивач нараховує пеню.

Оскаржуване додаткове рішення мотивовано наступним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу проведенням експертиз, тощо.

Згідно положень ч.ч.1-4 ст.139 ЦПК України витрати, пов`язані із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Встановлено, що на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу додано копії договору про надання правової допомоги від 11 грудня 2020 року №461/34/2020/1, детальний опис робіт, виконаних адвокатом від 25 червня 2021 року, а також акт приймання-передачі виконаних робіт від 25 червня 2021 року на суму 3 000 грн.

З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що з ОСОБА_2 на користь КС «Перше кредитне товариство» належить стягнути 3000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки в позові відмовлено і таке стягнення відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України та правовій позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі №567/517/17 та постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі №635/5462/17. Зазначені витрати для відповідача були необхідними, співмірними із наданими послугами і документально підтверджені.

ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судових збір» як особа з інвалідністю.

Однак позивач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу, що узгоджується з правовим висновком, наведеним Верховним Судом у постановах від 22 листопада 2018 року (справа № 635/5462/17) та від 1 квітня 2020 року (справа № 567/517/17).

Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у спрдві або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , та з урахуванням того, що він як особа з інвалідністю II групи звільнений від сплатити судового збору, проте не звільнений від сплати інших судових витрат, а тому понесені відповідачем витрати на правову допомогу при розгляді справи підлягали стягненню з ОСОБА_1 , що враховано судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення, та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційних скарг. Підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись: ст. ст. 137, 133,141, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 1 липня 2021 року та додаткове рішення цього суду від 20 липня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 1 липня 2021 року та додаткове рішення цього суду від 20 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: _____________________ Ю.Р. Мікуш _______________Р.В. Савуляк