Справа № 462/5328/22
УХВАЛА

05 жовтня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт народження ОСОБА_2 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шахтарськ.

Вивчивши подану заяву та додані до неї документи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом ІV Окреме провадження ЦПК України.

Із змісту заяви вбачається, що заявник просить суд факт народження дитини народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шахтарськ, яке є тимчасово окупованою території України.

На підтвердження викладених у заяві обставин заявник надав суду копію медичного свідоцтва про народження дитини №351/585 від 18.06.2020 року та свідоцтва про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане відділом запису актів громадянського стану Шахтарського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки.

Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

21 квітня 2022 року з метою оперативного реагування на ситуацію в державі, яка зумовлена широкомасштабним вторгненням російської федерації на територію України, а також запровадженням воєнного стану Верховною Радою України був прийняти Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України № 2217-ІХ, яким зокрема були внесені зміни до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Вказаним Законом визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. /стаття 1 Закону/

Частиною 2 статті 1 вказаного Закону також визначено, що датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року.

Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019 затверджено межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, зокрема м. Шахтарськ Донецької області.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Враховуючи вказані норми Закону, у заявника відсутні перешкоди у зверненні із заявою для проведення державної реєстрації народження дитини до відповідних органів, які здійснюють державну реєстрацію на підставі наявних документів, що підтверджують факт народження.

Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», статтями 186, 260, 317, 353, 354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у відкриті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: Бориславський Ю. Л.