Справа № 372/4130/21
Провадження № 2-379/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 липня 2018 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-123603, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 35 000 грн. 00 коп. на поточні потреби, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок. Строк користування кредитом встановлено до 19.07.2021 року.

20 червня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 06/19-2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № CL-123603 від 20.07.2018 року, укладеним між ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою судді від 29.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач не направив в судове засідання свого представника, на електронну адресу суду направили клопотання, де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечили. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подав.

На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено, що 20.07.2018 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL-123603 від 20.07.2018 року, за яким банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Умови надання кредиту: сума кредиту становить 35 000,00 грн., кредит видається строком на 36 місяців, терміном до 19.07.2021 року, реальна річна процентна ставка 127,2 % річних. Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток №1 до кредитного договору (а.с. 4-6 зворот.).

Згідно п.п.2.8 кредитного договору - дата, в яку Банк здійснює договірне списання щомісячного платежу в порядку, передбаченому п.6.6 кредитного договору, та яка зазначається в Графіку платежів за кредитним договором та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до кредитного договору та є його невід`ємною частиною (графік платежів).

Згідно п.2.9. кредитного договору для запобігання прострочення погашення заборгованості за кредитним договором. Банк рекомендував позичальнику перераховувати кошти на свій поточний рахунок для обслуговування кредиту з 13 по 20 число кожного місяця включно.

Згідно п.п.4.1 договору - за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 84,99% річних.

Згідно п.п.4.6 договору загальна вартість кредиту за цим кредитним договором становить 98983,72 грн.

Згідно п.п.6.3 кредитного договору - позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п.6.2 кредитного договору), повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п.6.3.1-6.3.5 кредитного договору.

Згідно п.п.6.3.1 кредитного договору - для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язався щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої Графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суми коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій Банку, передбачених п.2.9 кредитного договору.

Згідно Додатку № 1 до кредитного договору №CL-123603 від 20.07.2018 року «Графік платежів за кредитним договором та розрахунок сукупної вартості кредиту», позивальник зобов`язався щомісяця перераховувати суму платежу у розмірі 2745,00 грн., яка складається з: суми погашення основної суми кредиту та суми відсотків за користування кредитом).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Кредобанк» у повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, а відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначений Банком станом на 20.06.2019 року у розмірі 54732,04 грн., яка складається з: суми залишку за кредитом 34565,44 грн. та суми нарахованих процентів 20166,60 грн.

За умовами п. 6.9 кредитного договору, банк у випадках, передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Пункт 7.1 кредитного договору передбачає, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

20.06.2019 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено Договір факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (надає фінансування) АТ «Кредобанк» (а.с. 13-20).

Згідно з витягом з додатку №1 до Договору факторингу №06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами від 20.06.2019 року вбачається, що АТ «Кредобанк» передало ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право грошової вимоги відносно ОСОБА_1 , за кредитним договором №СL-123603 від 19.07.2018 року. (а.с.20).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість відповідача по укладеному кредитному договору №СL-123603 від 19.07.2018 року, станом на 20.06.2020 року становить 87 212,9 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу -54732,04 грн.; пені 22 253,32 грн.; інфляційних збитків 6 808,66 грн.; трьох процентів річних від простроченої суми 3 418,88 грн. (а.с.2,3 зворот.)

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач не надав.

При розгляді даної справи встановлено, що згідно з п. 7.1 кредитного договору сторони у письмовій формі домовились про те, що розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі вищевказаного пункту кредитного договору, не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, а тому оскільки загальна сума заборгованості відповідача становить 87 212,9 грн., то розмір пені не повинен перевищувати 13 081,94 грн. (87 212,9 грн. х 0,15). У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення пені у розмірі визначеному позивачем - 22 253,32 грн.

Отже, суд вважає, за можливе стягнути з відповідача пеню відповідно до умов укладеного сторонами договору, в сумі 13 081,94 грн.

Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з 20 червня 2019 року по 19 липня 2021 року відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням інфляційні збитки за вказаний період становлять 6 808,66 грн., три проценти річних від простроченої суми за прострочення становлять 3 418,88 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частино 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду вище наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Договором №СL-123603 від 20.07.2018 року в сумі 78041 грн. 52 коп. ( 54732,04 грн. - заборгованість за кредитом; 13 081,94 грн. - пені), інфляційних збитків 6808,66 грн. та 3% річних 3418,88 грн.)

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно РОЗМІРУ задоволених вимог. Оскільки позов задоволено на 89,48 % (78041,52 грн. х 100 : 87212,9 грн.), судовий збір слід стягнути в розмірі 2251,56 грн. (2516,16 х 89,48: 100).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525,526,530, 611, 612, 624, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 133, 141, 259,263, 268, 279, 280-282, 355 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість по кредитному договору №СL-123603 від 20.07.2018 року в розмірі 78041 грн. 52 коп. (сімдесят вісім тисяч сорок одна гривня 52 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2251,56 грн. (дві тисячі двісті п`ятдесят одна гривня 56 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2022 року.

Суддя: О.Б. Тиханський