Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2905/22
Номер провадження2/711/1702/22
РІШЕННЯ
05 жовтня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді: Казидуб О.Г.
при секретарі : Зайцевій О.І.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача адвоката Геращенко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -,
Вказує, що до моменту наїзду на його припаркований транспортний засіб, ОСОБА_2 зніс п`ять метрів огорожі дитячого майданчика, при чому гальмівного шляху не було. Внаслідок удару в його машину Nissan-Pixo автомобілем Honda CR-V була розбита задня частина автомобіля (бампер, заднє праве крило, фара і т.д.). Від удару його автомобіль Nissan-Pixo змістився у положенні на понад 1м.,був викинутий на ганок магазину внаслідок чого відпало заднє ліве колесо.
Про скоєння ДТП йому на телефон повідомили сусіди. Він негайно вийшов у двір та побачив свій розбитий автомобіль. Також у дворі стояла машина швидкої допомоги, у якій перебував громадянин ОСОБА_2 у неадекватному стані. На його запитання «Що ти зробив?» він зухвало відповів « Я Вам зроблю обалдєнні шашлики». Крім того, його настій змінювався щосекунди. Постійно йшли погрози, крики.
Позивач зазначає, що автомобіль його сім`ї застрахований в СК «Еталон». Представник страхової компанії встановив, що машина Honda CR-V д.н. НОМЕР_2 громадянина ОСОБА_2 не застрахована. Тому, питання матеріального відшкодування можливо вирішити тільки через Моторно (транспортне) страхове бюро. Питання відшкодування може тривати понад пів року.
Факт ДТП був зафіксований представниками поліції. Крім того, був зафіксований стан сп`яніння громадянина ОСОБА_2 , який незважаючи на отриману травму голови, відмовився від госпіталізації.
Позивач зазначає, що вся ця подія викликала у нього та його дружини нервове потрясіння, яке посилилось від того, що машина була придбана лише 10 днів тому (12.06.2022, ДТП відбулось 22.06.2022). Стрес від ДТП спровокував загострення хронічних хвороб (збільшився рівень цукру у крові до 12,9 од., підвищився артеріальний тиск до 180/100 од.рт.ст., погіршилось самопочуття, почалися проблеми зі сном). Крім того, він є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду та допомоги , має онкологічне захворювання. Автомобіль використовується для проходження медичних процедур, обстеження, соціального забезпечення. Його дружина теж є інвалідом ІІІ групи, має захворювання опорно-рухової системи. Автомобіль є життєво необхідним для забезпечення його сім`ї можливості повноцінного існування. Сам факт відсутності можливості вільного пересування, вчасного відвідування лікувальних закладів, постійна залежність від сторонніх, недоступність автомобільних послуг таксі (вона і дружина пенсіонери) є постійним стресом у родині, який прямо впливає на якість та тривалість життя.
Ним було запропоновано відповідачу відшкодувати завдані йому збитки, на що він отримав відповідь, що збитки були б можливо відшкодовані, якщо б не була викликана поліція. Він поводив себе зухвало, агресивно, наголошував на те, що йому нічого не буде.
Дії відповідача порушили звичайний спосіб життя його сімї, завдали значних моральних страждань, змусили шукати альтернативні засоби вирішення побутових проблем в довготривалій перспективі.
27 липня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
Адвокат Геращенко М.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що під час ДТП позивача в даному автомобілі не було. Позивачем не було надано жодного доказу того, що після моменту ДТП йому було необхідне .
26 серпня 2022 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволені позову.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст..89 ЦПК України).
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля NISSAN PXO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 . Дата реєстрації 11.06.2022.
Відповідно до Свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є чоловіком та жінкою.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
А тому, автомобіль NISSAN PІXO, реєстраційний номер НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, на підставі ст. 60 СК України.
Відповідно до змісту постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2022 року по справі № 711/2806/22, 22.06.2022 року о 17-20 год. в м. Черкаси по вул. Гагаріна 73 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Honda CR-V д.н. з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості та не дотримався інтервалу під час руху та здійснив зіткнення з автомобілем NISSAN PXO, д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв припаркований біля будинку 73 по вул.. Гагаріна. Під час зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.. 124 КУпАП. Даною постановою визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП України та притягнуто його до адміністративної відповідальності.
Позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_6 та Атестат спеціаліста СеріїАА № 042312 з підготовки водіїв:правила дорожнього руху, основи безпеки руху, будова та експлуатація ТЗ.
Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертної комісії Серії 12 ААВ № 357742, ОСОБА_1 має І групу інвалідності.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття нею вчинених стосовно неї самої або членів її сім`ї чи близьких родичів протиправних дій (бездіяльності), що досягло певних психотравмуючих факторів: відчуття фізичного болю чи душевних страждань (відчуття хвилювання, занепокоєння, пригнічення, зміна життєвого укладу тощо).
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В судовому засіданні встановлено, що ДТП, яке сталося з вини відповідача дійсно спричинило ОСОБА_1 тяжкі моральні страждання.
Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, а тому позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у психологічному стресі.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, у тому числі тривалість порушення прав позивача, характер порушення прав позивача характер та обсяг душевних страждань, втрату нормальних життєвих зв`язків, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав, а також принципи розумності та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
В іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом І-ої групи (Довідка Серії 12ААв № 357742). Відповідно, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору.
А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 133, 141, 258, 259, ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7000,00грн.
Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 992,40грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 07 жовтня 2022 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб