Справа №:755/9419/22>
Провадження №: 2/755/5927/22>
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2022 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши маетріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса належного майна: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» (адреса місцезнаходження: 08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул.Шевченка, буд.178) про захист прав споживачів та визнання протиправними і скасування рішення Оператора ГРМ,

в с т а н о в и в:

26 вересня 2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє - адвокат Прийма Марина Олександрівна, до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про захист прав споживачів та визнання протиправними і скасування рішення Оператора ГРМ.

27 вересня 2022 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовну заяву передано в провадження судді Коваленко І.В.

Як убачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд:

«1. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», оформлене протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу від 27.07.2022 року №642/2 про задоволення акта про порушення та донарахування ОСОБА_1 необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу у розмірі 99 272, 17 грн. з ПДВ.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь ОСОБА_1 всі фактично понесені судові витрати.»

В обґрунтування позовних вимоги позивач вказує на те, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_2 . 21 травня 2022 року представниками АТ «Київоблгаз» було складено акт про порушення №1355, в якому встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем. 27 липня 2022 року комісією Переяслав-Хмельницького відділення АТ «Київоблгаз» прийнято рішення про задоволення акта про порушення, оформлене протоколом №642/2.

Підставою звернення саме до Дніпровського районного суду міста Києва позивач посилається на ч. 5 ст.28 ЦПК України, відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про направлення справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі «Толстой-Милославський» (Tolstoy Miloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

Водночас, як свідчить правозастосовна практика Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.09.2018 у справі № 902/919/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

При цьому виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Так, відповідно до ч. 1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Як на тому наголошено у постанові Верховного Суду у справі № 638/1988/17 від 10.04.2019 правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також, як зазначено в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові у постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.02.2018 у справі № 201/12876/17.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про визнання протиправним та скасування рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», оформлене протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем від 27.07.2022 року №642/2 про задоволення акта про порушення та донарахування ОСОБА_1 необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу у розмірі 99 272, 17 грн. з ПДВ., має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

В контексті визначення підсудності даного спору, суд бере до уваги, що спір у справі стосується надання житлово-комунальних послуг, а саме: використання природнього газу, самовільного підключення газових приладів і пристроїв до системи газопостачання за місцем знаходження об`єкту - будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Баришівського районного суду Київської області (07501, смт. Баришівка, вул.Київський шлях, 61).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено позовну заяву з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суддя вважає за необхідне направити матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» про захист прав споживачів та визнання протиправними і скасування рішення Оператора ГРМ, передається за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 27, 28, 30, 31 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Матеріали цивільної справи № 755/9419/22 (провадження 2/755/5927/22) за позовом ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 адреса належного майна: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «КИЇВОБЛГАЗ» (адреса місцезнаходження: 08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул.Шевченка, буд.178) про захист прав споживачів та визнання протиправними і скасування рішення Оператора ГРМ, направити за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області (07501, смт. Баришівка, вул.Київський шлях, 61).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2022 року

Суддя І.В.Коваленко