ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3146/22 Справа № 2-1197/11 Категорія 59 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Гаржі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби

у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо клопотання про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, посилаючись на те, що у провадженні Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходились виконавчі провадження з примусового виконання виданих 06 грудня 2003 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська виконавчих листів у справі № 2-1197/11 про стягнення з нього на користь ПАТ «Інпромбанк» заборгованості (ВП № 41492748 та № 44923507).

Вважає, що державний виконавець при накладенні арешту на його майно порушив вимоги п. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки піддав арешту грошові кошти на рахунках боржника у сумі більшій, ніж потрібна для виконання рішення. Так, у виконавчому провадженні № 44923507 державний виконавець постановою від 13 жовтня 2014 року наклав арешт на кошти у розмірі 77 777,51 грн., однак не врахував, що виконавчий документ був виданий повторно та у раніше відкритому виконавчому провадженні № 41492748, у період з 16 січня 2014 року по 19 червня 2014 року, було накладено арешт на кошти боржника на банківських рахунках на суму 77 826,55 грн., який знято не було.

Вказує, що на сьогоднішній день сума арешту складає 155 604,06 грн., а повинна складати 77 826,55 грн., відповідно до виконавчого листа від 06 грудня 2013 року.

Крім того, відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», встановлення виконавцем наявності коштів на рахунках боржника, достатніх для виконання рішення, є підставою для зняття арешту повністю або частково. Для забезпечення виконання рішення достатньо грошових коштів у сумі 77 826,55 грн.

У зв`язку з не зняттям державним виконавцем арешту, 07 травня 2021 року звернувся до начальника відділу з клопотанням про зняття арешту, однак відповіді не отримав.

Вбачаючи в діях державного виконавця бездіяльність, просив суд зобов`язати Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт, накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ від 13 жовтня 2014 року у виконавчому провадженні № 44923507 на суму 77 777,51 грн., оскільки накладений у порушення п. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована відсутністю правових підстав для зняття арешту з майна при прийнятті виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, оскільки причини, що зумовлювали повернення виконавчих документів вказують на те, що судове рішення виконано не було. Крім того, суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів отримання Новокодацьким відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) клопотання про зняття арешту від 07 травня 2021 року.

Не погодившись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про те, що після повернення виконавчого документа ні державний виконавець ні начальник відділу державної виконавчої служби не мають повноважень та правових підстав для зняття арешту.

Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2012 року у справі № 2-1197/11 стягнуто у солідарному порядку, зокрема, з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інпромбанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати у сумі 77 826,55 грн.

06 грудня 2013 року Бабушінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інпромбанк» грошових коштів у сумі 77 826,55 грн.

16 січня 2014 року Новокодацьким відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (до перейменування Ленінський відділ державної виконавчої служби) відкрито виконавче провадження № 41492748 з примусового виконання виконавчого листа від 06 грудня 2013 року.

15 квітня 2014 року державним виконавцем Батрак Є.В. прийнято постанову про арешт коштів боржника на банківських рахунках у межах суми стягнення 77 826,55 грн.

19 червня 2014 року державним виконавцем Батрак Є.В. було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». На момент повернення виконавчого листа сума заборгованості складала 77 777,51 грн.

Встановлено, що 01 жовтня 2014 року стягувачем повторно пред`явлено виконавчий лист до виконання до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та 03 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження № 44923507.

Постановою державного виконавця Батрак Є.В. від 13 жовтня 2014 року накладено арешт на кошти боржника на банківських рахунках у межах суми стягнення 77 777,51 грн.

В подальшому, 01 грудня 2014 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Доказів погашення заборгованості за кредитним договором на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2012 року у справі № 2-1197/11, матеріали справи не містять, та скаржником суду не надано.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року, залишену без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення арешту від 13 жовтня 2014 року, залишено без розгляду.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 11 серпня 2020 року, рахунки боржника ОСОБА_1 обтяжені арештом на підставі постанови державного виконавця від 15 квітня 2014 року у ВП № 41492748 та від 13 жовтня 2014 року у ВП № 44923507.

07 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із клопотанням про зняття арешту з його рахунків, накладений постановою від 13 жовтня 2014 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалене 14 квітня 2021 року за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ВАТ «Інпромбанк» про зняття арешту з майна, а провадження у справі закрито. Позивачу роз`яснено про те, що належним способом захисту є звернення до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, за-значеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Виходячи з викладеного, надавши належної оціни представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що державний виконавець діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в його діях не вбачається бездіяльності, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні скарги.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що після повернення виконавчого документа ні державний виконавець ні начальник відділу державної виконавчої служби не мають повноважень та правових підстав для зняття арешту, оскільки суд першої інстанції, встановивши відсутність обов`язку державного виконавця при поверненні виконавчих документів знімати арешти, накладені в рамках виконавчих проваджень, в тому числі коли виконавчі листи повернуті стягувачу за пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та встановивши, що повернення виконавчого документу стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника, тобто права боржника державним виконавцем відповідного відділу державної виконавчої служби у зазначених виконавчих провадженнях не порушені, дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність скарги та відмову у її задоволенні.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова