П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022року м. Київ

Справа №752/21731/21

Провадження № 22-ц/824/9156/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року у складі судді Мазур Ю. Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позов мотивувала тим, що 03 лютого 2020 року між продавцем ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 , та покупцем ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О. А. та зареєстровано в реєстрі за № 814 (далі - Попередній договір).

За умовами пункту 1 Попереднього договору сторони зобов`язались у строк

до 20 березня 2020 року не пізніше 18 год. 00 хв. за Київським часом укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири (далі - Основний договір).

У абзаці 1 пункту 2 Попереднього договору сторони визначили, що продаж квартири буде вчинено за суму 227 7675,40 грн, що еквівалентно 91 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США станом на день укладення Основного договору, з яких суму у розмірі 50 059,00 грн, що еквівалентно 2 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США станом на день укладення цього договору, передано покупцем продавцю до підписання цього договору, в якості авансу за Основним договором, який враховується до оплати за квартиру за Основним договором.

Окрім цього, у абзаці 7 пункту 2 Попереднього договору сторони визначили, що продавець зобов`язується залишити покупцю у квартирі наступне: кухня: вбудована кухня, плита, витяжка, духова шафа, посудомийна машина; коридор: шафа-купе, гардеробна; зал: диван та крісло, кондиціонер; спальня: кондиціонер, полички, два комоди; санвузол: пральна машина, бойлер.

Проте, у строк, визначений пунктом 1 Попереднього договору, Основний договір укладено не було з вини відповідача, оскільки стан квартири не відповідав вимогам абзацу 7 пункту 2 Попереднього договору.

У зв`язку з наведеним, позивач 17 липня 2020 року та повторно 05 серпня

2020 року звернулась до ОСОБА_3 та відповідача з письмовою вимогою повернути сплачений аванс, проте, відповідач відмовилась повернути грошові кошти, про що надіслала позивачу відповідного листа.

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі

53 858,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Аргументи сторони відповідача

08 листопада 2021 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечила щодо позовних вимог, зазначила, що Основний договір купівлі-продажу квартири не було укладено у визначений Попереднім договором строк, а саме до 20 березня 2020 року, з вини позивача, так як квартира була у належному стані, з визначеними у абзаці 7 пункті 2 Попереднього договору речами: кухня: вбудована кухня, плита, витяжка, духова шафа, посудомийна машина; коридор: шафа-купе, гардеробна; зал: диван та крісло, кондиціонер; спальня: кондиціонер, полички, два комоди; санвузол: пральна машина, бойлер. Пунктом 9 Попереднього договору встановлено, що у разі односторонньої відмови покупця від укладення Основного договору, неподання ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення Основного договору, неприбуття до нотаріуса для укладення Основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких Основний договір не буде укладений з вини покупця, передані покупцем продавцю 100% від суми авансового платежу залишаються у продавця у якості штрафу. Таким чином, сплачений позивачем аванс не підлягає поверненню.

Додаткові аргументи сторони позивача

05 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач наголосила, що Основний договір купівлі-продажу квартир не було укладено з вини відповідача, а грошові кошти у розмірі 50 059,00 грн, що еквівалентно 2 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США станом на день укладення Попереднього договору передавались відповідачу у якості авансу, який у разі невиконання зобов`язання - підлягає поверненню.

Інші аргументи сторін по справі

21 січня 2022 року ОСОБА_2 надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив, які тотожні за змістом відзиву на позов від 08 листопада 2021 року.

02 лютого 2022 року ОСОБА_1 подала до суду пояснення до заперечень відповідача, в яких просила позов задовольнити повністю.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, передані у якості авансу у розмірі 53 858,00 грн, що еквівалентно 2 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на день складання позовної заяви.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі

908,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у розмірі 50 059,00 грн, що еквівалентно 2 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США станом на день укладення Попереднього договору є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

15 липня 2022 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва

від 21 червня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що від укладення основного договору відмовилася саме позивачка і саме нею не було виконано покладені на неї зобов?язання у Попередньому договорі.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 19 липня 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 червня

2022 року залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Заявнику необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 1 362,00 грн.

03 серпня 2022 року на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку надано докази сплати судового збору у розмірі, встановленому судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Витребувано з Голосіївського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 752/21731/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

22 серпня 2022 року матеріали цивільної справи № 752/21731/21 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2022 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеногопозовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 53 858,00 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 =

248 100,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 03 лютого 2020 року між продавцем ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 , та покупцем ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О. А. та зареєстровано в реєстрі за № 814.

За умовами пункту 1 Попереднього договору сторони зобов`язались у строк

до 20 березня 2020 року не пізніше 18 год. 00 хв. за Київським часом укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири.

У абзаці 1 пункту 2 Попереднього договору сторони визначили, що продаж квартири буде вчинено за суму 2277675,40 грн, що еквівалентно 91 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США станом на день укладення Основного договору, з яких суму у розмірі 50 059,00 грн, що еквівалентно 2 000,00 доларів США за офіційним курсом гривні до долара США станом на день укладення цього договору, передано покупцем продавцю до підписання цього договору, в якості авансу за Основним договором, який враховується до оплати за квартиру за Основним договором.

У абзаці 7 пункту 2 Попереднього договору сторони визначили, що продавець зобов`язується залишити покупцю у квартирі наступне: кухня: вбудована кухня, плита, витяжка, духова шафа, посудомийна машина; коридор: шафа-купе, гардеробна; зал: диван та крісло, кондиціонер; спальня: кондиціонер, полички, два комоди; санвузол: пральна машина, бойлер.

Положеннями пункту 9 Попереднього договору сторони погодили, що у разі односторонньої відмови покупця від укладення Основного договору, неподання ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення Основного договору, неприбуття до нотаріуса для укладення Основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких Основний договір не буде укладений з вини покупця, передані покупцем продавцю 100 % від суми авансового платежу залишаються у продавця у якості штрафу.

Як зазначено позивачем та визнано відповідачем, Основний договір купівлі-продажу квартири так і не було укладено у строк, визначений пунктом 1 Попереднього договору.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 25 серпня 2021 року

№ 271712609 квартира АДРЕСА_1 ,

23 березня 2020 року була продана ОСОБА_4 .

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2019 року у справі № 904/3315/18 наголошував на тому, що: «Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Згаданий принцип римського права «venire contra factum proprium» є вираженням «equitable estoppel» - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на «principles of fraud» та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Подібні висновки викладено і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладено протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу.

Київським апеляційним судом встановлено, що основний договір купівлі-продажу між сторонами не укладено.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується й суд апеляційної інстанції, дійшов правильних висновків про задоволення вимог

ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 53 858,00 грн, що еквівалентно 2 000,00 доларів США, оскільки основний договір купівлі-продажу квартир в обумовлений сторонами строк укладений не був, тому передана ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошова сума, є авансом, а не завдатком, та підлягає поверненню позивачу за первісним позовом.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12 та від 25 вересня 2013 року у справі

№ 6-82цс13, та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 639/9339/16-ц (провадження № 61-513св18), від 01 вересня 2020 року у справі

№ 522/15584/17 (провадження № 61-18085св19), від 17 червня 2021 року у справі

№ 711/5065/15-ц (провадження № 61-18537св19) та від 01 листопада 2021 року у справі

№ 201/13083/18 (провадження № 61-1183св20).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від

18 липня 2006 року).

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21червня 2022 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21червня 2022 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного судуміста Києва від 21червня 2022 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна