Дата документу 27.09.2022
Справа № 334/6932/21
Провадження № 2/334/570/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Мацуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Левицька Ю.В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2018 року шлюб між подружжям було розірвано.

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

За рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, які він сплачує не постійно. На день подання цього позову у ОСОБА_2 мається заборгованість.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 звертався до органу опіки та піклування по Дніпровському району зі скаргами та заявами та просив встановити порядок прийняття його участі у вихованні дитини. Так розпорядженням від 19.03.2020 року № 142 р, було визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні громадянина ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом місяця (на період адаптації) кожну суботу по 4 години, місце зустрічі визначалося за домовленістю між батьками з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері.

Кожного першого та третього тижня місяця з 10 суботи до 17 неділі, з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, без присутності матері, при умові, що батько повертає дитину за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 . Спільний відпочинок дитини разом з батьком, та святкових днів. Проте, з 2020 року, жодного разу розпорядження з боку ОСОБА_2 не виконувалося, батьком участі у вихованні дитини не приймає, дитина його не знає, не бажає спілкуватися, присутність батька наносить дитині емоційну травму, що підтверджується висновком психолога, як спеціаліста в педагогіці та психології. Крім того, підтвердженням того, що коли дитина бачить батька, в нього похитується на емоційному стані та психічному стані стан здоров`я, про що свідчить консультативний висновок дитячого невропатолога, діагноз: неврозоподобний єнкопрез.

Станом на день подання позову неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 7 років. Батько жодної участі у вихованні дитини не приймає, а коли з`являється у житті дитини наносить йому психологічну травму, яка може бути підставою до дуже важких психологічних наслідків у формуванні психологічного та емоційного стану неповнолітньої дитини в майбутньому.

Батько жодного разу за життя дитини не подарував йому жодного подарунка на свята, день народження, не приймав участі у виховних процесах дитини, які у нього відбуваються за життя. Одного разу ОСОБА_2 з`явився до школи та не коректно себе вів на очах дітей та дитини. ОСОБА_3 замкнувся в собі, страждав, матері довелося ввести його до лікаря, оскільки у дитини почалися суттєві зміни в поведінці за станом здоров`я.

Між матір`ю та сином склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я сина з моменту його народження і по сьогоднішній день здійснює мати, рідний батько участі в цій сфері життя дитини жодного разу не приймав і не приймає. Хлопчик навчається у школі, відвідує спортивну секцію, виїжджає з командою на змагання, досягає великих успіхів у спорті.

Батько не приймає ніякої участі у розвитку фізичного, духовного стану. Батько жодного разу не приводив та не забирав сина зі школи, навчального центру, з спортивних занять, тощо. Також, ОСОБА_2 ніколи не відвідував відкритті у школі зайняття, батьківські збори. Під час хвороб і відвідування лікаря у дитячий лікарні постійно з дитиною знаходиться мати. Відповідач ніякої участі у житті дитини не приймав та не приймає.

В зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка у судове засідання не з`явилася, адвокат Левицька Ю.В. надала суду заяву про слухання справи за відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзиву на позов у встановлені судом строки не подав. У судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи, у судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району надав суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2018 року шлюб між подружжям було розірвано (а.с.12).

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.13,14).

За рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, які він сплачує не постійно. Станом на 01.11.2021 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 20742,50 гривень, що підтверджується копією відповідного розрахунку (а.с.61-62).

Після розірвання шлюбу відповідач звертався до органу опіки та піклування по Дніпровському району зі скаргами та заявами та просив встановити порядок прийняття його участі у вихованні дитини. Так розпорядженням від 19.03.2020 року № 142 р, було визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні громадянина ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом місяця (на період адаптації) кожну суботу по 4 години, місце зустрічі визначалося за домовленістю між батьками з можливістю вільного пересування по місту в присутності матері.

Кожного першого та третього тижня місяця з 10 суботи до 17 неділі, з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, без присутності матері, при умові, що батько повертає дитину за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 . Спільний відпочинок дитини разом з батьком, та святкових днів (а.с.21).

З 2020 року, жодного разу розпорядження з боку ОСОБА_2 не виконувалося, батьком участі у вихованні дитини не приймає, дитина його не знає, не бажає спілкуватися, присутність батька наносить дитині емоційну травму, що підтверджується висновком психолога, як спеціаліста в педагогіці та психології. Крім того, підтвердженням того, що коли дитина бачить батька, в нього похитується на емоційному стані та психічному стані стан здоров`я, про що свідчить консультативний висновок дитячого невропатолога, діагноз: неврозоподобний єнкопрез (а.с.20).

Батько не приймає ніякої участі у розвитку фізичного, духовного стану сина. Жодного разу не приводив та не забирав сина зі школи, навчального центру, з спортивних занять, тощо. Також, ОСОБА_2 ніколи не відвідував відкритті у школі зайняття, батьківські збори. Під час хвороб і відвідування лікаря у дитячий лікарні постійно з дитиною знаходиться мати. Відповідач ніякої участі у житті дитини не приймав та не приймає.

Згідно з висновком Запорізької міської ради по Дніпровському району № 17.02/01-27/452 від 08.09.2022 року, визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює, як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків та характеризує ОСОБА_2 , з негативної сторони, як особу яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Батько малолітнього ОСОБА_3 , відповідач - ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає необхідного матеріального забезпечення для дитини, що негативно впливає на її розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому суд вважає за доцільне позбавити його прав у відношенні сина ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 батьківських прав у відношенні його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27.09.2022 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.