Номер провадження 2/754/519/22
Справа №754/7475/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2022 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретарів судового засідання Якименко А.І.

за участю представника позивача - адвоката Лисенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз", третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

15.02.2022 до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Лисенко І.К. про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12 липня 2018 року о 14 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Lexus RX-350», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Біломорська, 1 парковка торгового центру «Даринок» в м. Києві, перед початком руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу, була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №1089221 від 15.07.2017. Відповідно до інформації МТСБУ, членство ПрАТ «Європейський страховий союз» в МТСБУ було припинено та, відповідно, страхова компанія була позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 03.10.2017. Позивач звернувся до ПрАТ «Європейський страховий союз» з заявою відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату страхового відшкодування та відповідним пакетом документів, шляхом їх надсилання рекомендованими листами за юридичною адресою та відомою на той момент фактичною адресою страховика, однак зазначені листи повернулись до позивача з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Крім того, позивач будучи обізнаним про припинення членства страховика в МТСБУ, 18.07.2018 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП. 02.08.2018 позивачем було отримано відповідь від МТСБУ, в якому повідомлено, що останній виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, який визнаний банкрутом та/або ліквідований. Крім того, МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Європейський страховий союз» чи визнання даної страхової компанії банкрутом. Розуміючи, що страховик фактично не здійснює діяльності та відсутній за відомими адресами, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 з метою проведення оцінки вартості майнового збитку. Відповідно до звіту №055-18 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 11.08.2018, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_2 , на дату оцінки становить 93188,18грн. Вартість проведення оцінки становила 1200,00грн, відповідно до договору та акту виконаних робіт від 11.08.2018. Для проведення оцінки вартості матеріального збитку, він скористався послугою евакуатора для доставки пошкодженого транспортного засобу до місця проведення огляду, загальна вартість послуг якого становить 1270,00грн. Крім того, в період з 12.07.2018 по 11.08.2018 - моменту проведення вартості матеріального збитку, позивач зберігав пошкоджений транспортний засіб на платній автостоянці, вартість зберігання якої становить 750,00грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму матеріального збитку, понесеного позивачем у розмірі 96408,18грн, моральну шкоду в розмірі 15 000,00грн; 3% річних, нарахованих на суму простроченого грошового зобов`язання у розмірі 9 603,84грн; втрати від інфляції у розмірі 27 861,96 грн; пеню, нараховану на суму простроченої виплати страхового відшкодування у розмірі 14461,23грн; судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 634,20грн та витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката щодо даної справи у розмірі 7 250,00грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.05.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 03.11.2021 було вирішено залучити в якості третьої особи Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Представник позивача - адвокат Лисенко І.К.в судових засіданнях підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити, посилаючись на обставити які викладені в позовній заяві. 29.08.2022 до суду надійшла заява від представника позивача відповідно до якої просила суд розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач Приватне акціонерне товариств "Європейський страховий союз" представник в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи своєчасно сповіщений у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за юридичною адресою відповідача (м. Київ, вул.Туполєва, 18в, офіс 4), однак до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з цим відповідача було повідомлено через офіційний сайт веб-портал «Судова влада України».

Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.

Третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України представник в судові засідання не з`явився, до суду надійшли пояснення від представника третьої особи відповідно до яких зазначено, що просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача та третої особи, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №189607 зазначено, що 12 липня 2018 року о 14 год. 50 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Lexus RX-350», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Біломорська, 1, парковка торгового центру «Даринок» в м.Києві, перед початком руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу «Lexus RX-350», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 1089221 від 15.07.2017.

Відповідно до інформації МТСБУ, членство ПрАТ «Європейський страховий союз» в МТСБУ було припинено та, відповідно, страхова компанія була позбавлена права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ.

ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий союз» з заявою відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату страхового відшкодування та відповідним пакетом документів, шляхом їх надсилання рекомендованими листами за юридичною адресою та відомою на той момент фактичною адресою страховика.

Однак, вищезазначені листи повернулись до позивача з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Крім того, ОСОБА_1 будучи обізнаним про припинення членства страховика в МТСБУ, 18.07.2018 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП.

02.08.2018 позивачем було отримано відповідь від МТСБУ, в якому повідомлено, що останній виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, який визнаний банкрутом та/або ліквідований. Крім того, МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «Європейський страховий союз» чи визнання даної страхової компанії банкрутом.

ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 з метою проведення оцінки вартості майнового збитку.

Відповідно до звіту №055-18 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 11.08.2018, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Ssang Yong Korando», державний номер НОМЕР_2 , на дату оцінки становить 93188,18грн.

Позивачем ОСОБА_1 було подано позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме до особи, яка завдала шкоду, яка визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення до ОСОБА_2 , оскільки розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №4061 від 12.10.2017 року виключено ПрАТ «Європейський Страховий Союз» з Державного реєстру фінансових установ у зв`язку з анулюванням ліцензій Товариства на провадження страхової діяльності та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії СТ №411 від 02.08.2005.

Заочним рішенням Деснянського районним судом міста Києва від 24.09.2019 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 матеріальний збиток завданий власнику у розмірі 96408,18грн, моральну шкоду у розмірі 3000,00грн та судові витрати.

Заочне рішення Деснянського районним судом міста Києва від 24.09.2019 було скасовано.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03.07.2020 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6000,00грн, судовий збір в розмірі 840,80грн, витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03.07.2020 без змін.

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що розмір матеріального збитку, нанесеного позивачу становить 96 408,18грн, тобто в межах страхової виплати (страхового відшкодування), відповідно до полісу обов`язкового страхування, обов`язок виплати якого виник у ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із положення ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно із ч. 37.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ч. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, членство якого припинено зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна подія, яка сталася 12.07.2018 є страховим випадком.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля «Lexus RX-350», державний номер НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз», ліміт страхового відшкодування становить 100000,00грн.

Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" з заявою про страхове відшкодування 08 червня 2018 року, однак відповідач не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не сплатив страхове відшкодування, а саме після спливу 90 днів з дати подання позивачем заяви про відшкодування.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства України, з огляду на те, що під час розгляду справи не було отримано доказів, які свідчать про виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором страхування та оспорювання відповідачем суми збитку, зазначеному у звіті, вимоги позивача в частині стягнення суми у розмірі 93188,18грн страхового відшкодування з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз", знайшли своє обґрунтування та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру води додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за постуди стоянки.

Відповідно до копії договору про оцінку вартості матеріального збитку №055-18 від 11.08.2018, акту виконаних робіт від 11.08.2018 та квитанції №055-18 від 11.08.2018, позивачем понесені витрати у зв`язку з визначенням вартості матеріального збитку, що становить розмір 93188,18грн. (вартість оцінки матеріального збитку становила 1200,00грн).

Відповідно до акту виконаних робіт від 12.07.2018 позивач скористався послугами евакуатора з місця ДТП до автостоянки, вартість якої становить 670,00грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 11.08.2018 позивач скористався послугами евакуатора з пр-т Григоренка до вул. Гродненській, вартість якої становить 600,00грн.

Згідно з копією товарного чеку від 11.08.2018, в період з 12.07.2018 по 11.08.2018, вартість за тридцять діб послуг автостоянки АНЛ-209, що розташована за адресою пр-т Григоренка становить 750,00грн.

Таким чином, загальна вартість матеріального збитку становить 96408,18грн.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов`язанням.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що зобов`язання по сплаті страхового відшкодування є в розумінні положень чинного законодавства України, грошовими зобов`язаннями, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в розмірі 9603,84грн; інфляційні збитки в розмірі 27861,96грн підлягають задоволенню.

Шодо вимоги про стягнення пені, яку нараховану на суму простроченої виплати страхового відшкодування, суд вважає, що вищезазначена вимога не підлягає задоволеню, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню тільки норма статті 625 ЦК України.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач вже отримав моральну компенсацію, відповідно до Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03.07.2020, а саме на користь позивача стягнуто з ОСОБА_2 , який є виною особою за дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12 липня 2018 року моральну шкоду в розмірі 6000,00грн, яка заподіяна дорожньо-транспортною пригодою від 12 липня 2018.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до такого.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що 30.04.2021 між Адвокатським Бюро «Ірини Лисенко», в особі керівника бюро-адвоката Лисенко Ірини Костянтинівни, що діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомог №4.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано додаток №1 до договору про надання правової допомоги № 4 від 30.04.2021, рахунок №2021-4/1 від 20.07.2021 до договору про наданя правової допомоги №4 від 30.04.2021, платіжне доручення N149025896 від 21.07.2021 в розмірі 3000,00грн, акт № 2021-4/1 здачі-прийняття робіт, рахунок №2021-4/1 від 20.07.2021 до договору про надання правової допомоги №4 від 30.04.2021, платіжне доручення N 251275695 від 31.07.2021 в розмірі 500,00грн, акт № 2021-4/1 здачі-прийняття робіт, рахунок №2021-4/1 від 20.07.2021 до договору про наданя правової допомоги №4 від 30.04.2021, платіжне доручення N280591743 від 16.11.2021 в розмірі 3750,00грн, акт № 2021-4/1 здачі-прийняття робіт.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 7250,00грн відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та не суперечить принципу розподілу таких витрат.

Отже, беручі до уваги, що рішенням суду повністю задоволено в позові, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом позивача належного захисту в суді, тому заява про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідачів на користь позивача в розмірі 7250,00грн підлягає до задоволення, оскільки відповідає розумному розміру.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи викладене, відповідно до статей 133, 142 ЦПК України, беручі до уваги задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1634,20грн та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7250,00грн.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про страхування», Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз", третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 96408,18грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 9603,84грн; інфляційні збитки в розмірі 27861,96грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1634,20грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 7250,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз", місце знаходження за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 18в, офіс 4, Код .

Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місце знаходження за адресою: 02154, м.Київ, бульвар Русанівський, 8; Код .

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2022, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко