КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/4530/22

Апеляційне провадження 22-ц/824/9230/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , та апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, подану через представника Проца Андрія Володимировича, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня2022 року, ухвалене під головуванням судді Галагана В.І., усправі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором страхування,

в с т а н о в и в :

у червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), в якому просив стягнути з відповідача 53 856,60 грн, які складаються з: інфляційних втрат в розмірі 15 858,99 грн, 3% річних в розмірі 3 325,00 грн,пені в розмірі 34 672,61 грн.

В обгрунтування позову зазначав, 12.06.2015 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода», державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність винного в ДТП водія автомобіля «Шкода», державний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП на підставі договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АІ/5596377 застрахована у ПрАТ «СК Україна». Розмір завданого збитку становив 95 904,66 грн. 16.11.2015 він подав заяву до ПрАТ «СК Україна» про виплату страхового відшкодування, проте устрок, визначений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК Україна» не здійснило виплату страхового відшкодування.

02.03.2018 Господарським судом м. Києва було порушено справу про банкрутство ПрАТ «СК Україна», а 17.07.2019 прийнято рішення про ліквідацію ПрАТ «СК Україна».

За його заявою від 30.10.2019 МТСБУ виплатило йому регламентну виплату у сумі 50 000 грн.

12.01.2022 він надіслав до МТСБУ заяву про виконання зобов`язання та здійснення оплати інфляційних втрат, 3% річних та пені. Однак, листом від 21.01.2022 МТСБУ повідомило, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено покладення на МТСБУ обов`язку виконувати інші зобов`язання неплатоспроможного страховика, та у виплаті зазначених сум відмовлено.

Вважає, що оскільки з 13.12.2015 у ПрАТ «СК Україна» крім обов`язку виплатити страхове відшкодування також виник обов`язок сплатити пеню, передбачену п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інфляційні втрати та 3 % річних у порядку ст. 625 ЦК України, то відповідач повинен сплатити на його користь зазначені кошти.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 19 183,99 грн та судовий збір у розмірі 353,50 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, позивач через представника подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача ці витрати.Посилається на неправильне застосування норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідно до сталої судової практики понесені витрати на правову допомогу стягуються незалежно від того чи вони уже понесені позивачем чи мають бути сплачені у майбутньому на виконання договору про надання правової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач через представника також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд неправильно застосував ст. 22, 23, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 96 ЦК України, ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Позивач не звертався до господарського суду із вимогами про стягнення з ПрАТ «СК Україна»страхового відшкодування, 3 % річних, пені та інфляційних втрат. Після визнання ПрАТ «СК Україна» банкрутом та його ліквідації до них перейшли зобов`язання цього Товариства щодо сплати 3 % річних, пені та інфляційних втрат. Ними виплачено регламентну виплату у межах ліміту, передбаченому договором страхування. Покладення судом на МТСБУ будь - яких інших обов`язків, крім здійснення регламентних виплат, суперечить завданням МТСБУ. Крім того, перебіг строку позовної давності починається з часу настання страхового випадку та такий строк позивачем пропущено.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 24.07.2012 позивач є власником автомобіля «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 .

12.06.2015 о 19 год. 55 хв. водій ОСОБА_5 , керуючиавтомобілем «Шкода», державний номер НОМЕР_1 , по вул. Братиславській, у м. Києві, ринок «Юність», не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху при виникненні перешкоди для руху, не вжив заходів для безпечного об`їзду та здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та внаслідок удару останнього відкинуло на автомобіль марки «Мерседес», державний номер НОМЕР_3 (водій ОСОБА_6 ), в свою чергу автомобіль «Шкода», державний номер НОМЕР_1 , від зіткнення відкинуло на автомобіль марки «Фольцваген», державний номер НОМЕР_4 (водій ОСОБА_7 ). Вказане ДТП призвело до механічних пошкоджень всіх транспортних засобів. Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, чим порушив ст. 124 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.07.2015 у справі № 754/9734/15-ц ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Згідно з висновком за результатами експертного автотоварознавчого дослідження № 532 від 10.08.2015, складеного експертом СПД Кипа С.М., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу ««Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 95 904,66 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Шкода», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК Україна» на підставі договору обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів Поліс № АІ/5596377 від 31.05.2015, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну ману 50 000.

14.09.2015 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте останнє не здійснило на користь ОСОБА_2 виплату грошового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.03.2018 у справі № 910/842/18, відкрито провадження у справі № 910/842/18 про банкрутство ПрАТ «СК «Україна», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника.

17.07.2019 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/842/18, ліквідовано банкрута - ПрАТ «СК «Україна» як юридичну особу в зв`язку з банкрутством.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 30.10.2019 МТСБУ здійснило на його користь виплату у розмірі 50 000 грн.

12.01.2022 представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на адресу МТСБУ надіслано заяву про виконання МТСБУ зобов`язання ліквідованого ПрАТ «СК «Україна» за договором № АІ/5596377, в якій він просив здійснити доплату ОСОБА_2 15 858,99 грн інфляційних втрат, 34 672,61 грн пені та 3 325,00 грн - 3 % річних.

Листом від 21.01.2022 МТСБУ відмовило у задоволенні цієї заяви з посиланням на п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних оскільки страховик ПрАТ «СК «Україна» після настання страхового випадку у встановлений законом строк не виконав зобов`язання щодо здійснення страхової виплати на користь позивача/страхувальника, допустивши прострочення грошового зобов`язання. З огляду на ліквідацію ПрАТ «СК «Україна» та недостатність коштів та майна ліквідованого страховика, відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок виконання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності прийняло на себе МТСБУ, яке не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика ПрАТ «СК «Україна», що допустив прострочення виплати страхового відшкодування, трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування є невід`ємною (складовою) частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» та п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язанийпри настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV), у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень п. 31.1, 36.2, 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 1961-IV цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. п. ґ п. 41.1 та п.п. а п. 41.2 ст. Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За обставинами справи встановлено, що позивач мав право на отримання страхового відшкодування від ПрАТ «СК Україна» в межах ліміту відповідальності у сумі 50 000 грн. Проте звернувшись із заявою від 14.09.2015 про виплату такого відшкодування будь - якого рішення про виплату чи про відмову у виплаті страхового відшкодування у встановлені законом строки від ПрАТ «СК Україна» не отримав, та не звертався до суду з позовом про стягнення із ПрАТ «СК Україна» страхового відшкодуваня, пені чи інших виплат.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.03.2018 відкрито провадження про банкрутство ПрАТ «СК «Україна», а 17.07.2019 ухвалою цього ж суду ліквідовано банкрута - ПрАТ «СК «Україна» як юридичну особу в зв`язку з банкрутством.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який був чинним на час ліквідації ПрАТ «СК «Україна», кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

ОСОБА_2 не звертався до суду в процедурі банкрутства із заявою про визнання його кредитором ПрАТ «СК «Україна» на суму пені, трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання та інфляційних втрат та відповідно не визнавався у встановленому законом порядку кредитором ПрАТ «СК «Україна» на такі виплати.

Застосовуючи до спірних правовідносин правові висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/14293/19 (постанова від 07.09.2021, а не від 20.07.2019, як зазначено судом) суд першої інстанції не врахував, що обставини, які встановлені у справі № 910/14293/19 інші, ніж у даній справі, оскільки особа, яка мала право на отримання страхового відшкодування у справі № 910/14293/19 ухвалою Господарського суду м. Києва була визнана кредитором ПрАТ «СК Україна», у тому числі і на суму 3 % річних, інфляційних втрат та пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не звернув уваги на те, що стаття 41 Закону № 1961-IV не містить положень про те, які саме складові зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує МТСБУ у разі визнання банкрутом та/або ліквідовації члена МТСБУ.

Відтак, на думку колегії суддів дана норма має застосовуватися судом з урахуванням положень чинного на час ліквідації ПрАТ «СК «Україна» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та у разі коли особа у встановленому законом порядку не визнавалася кредитором ПрАТ «СК Україна» на суму пені, 3 % річних та інфляційних збитків, ця особа не має права вимоги до МТСБУ щодо стягнення таких виплат.

Оскільки позивач не звертався з кредиторськими вимогами до ПрАТ «СК Україна» в процедурі банкрутства, його вимоги до МТСБУ про стягнення пені, трьох процетів річних та інфляційних збитків не можна визнати законними та обгрунтованими.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішенння про відмову в позові.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, колегія суддів не вбачає необхідності наводити обґрунтування щодо апеляційної скраги позивача в частині неправильного вирішення судом питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу та виріщувати будь - які питання щодо апеляційної скари позивача.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення пені, трьох відсотків річних за порушення грошового зобов`язання та інфляційних втрат відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає за виключенням з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 29.09.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук