Справа № 462/9482/21 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/984/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

судового засідання

04 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові при розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Залізничного районного суду м.Львова в складі судді Ліуша А.І. від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» Державного концерну «Укроборонпром» про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу, питання про зупинення провадження у справі, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» від 08 грудня 2021 року №215-К «Про відсторонення від роботи» в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 діловода в цеху №7.

Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» // на користь ОСОБА_1 /рнокпп НОМЕР_1 / 27807/ двадцять сім тисяч вісімсот сім/ гривень 99 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» // у дохід держави 908 /дев`ятсот всім/ гривень 00 копійок судового збору.

Дане рішення оскаржило ДП «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» Державного концерну «Укроборонпром».

В апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважають рішення незаконним, необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції не досліджено належним чином всі обставини справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що висновок суду про необов`язковість вакцинації від COVID-19, оскільки проведення такої не передбачено профільним законодавством України, є необгрунтованим. Так, п.1 ч.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліт, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Тому, працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Звертають увагу на те, що Постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236, як частиною законодавства, визначено випадок відсторонення працівника від посади: за умови його відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19. Посилання у пп. 2 п. 46-1 вказаної постанови на ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", ч. 3 ст. 5 Закону України "Про державну службу" слід розуміти як три окремі порядки (підстави), передбачені законодавством для відсторонення працівника від роботи, а не як один порядок відсторонення з урахуванням усіх трьох норм у сукупності. Таким чином, відповідач не зобов`язаний був дотримуватись порядку відсторонення працівника від роботи, передбаченого ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Для законності підстав відсторонення від роботи, роботодавцю достатньо дотриматись порядку, передбаченого нормами ст.46 КЗпП України та пп. 2,3 п. 46-1 Постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 у сукупності. Наголошують, що Наказом МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 на працівників відповідача покладено обов`язок вакцинуватись, оскільки вони належать до переліку працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Також саме на них, в тому числі і на позивачку, покладається обов`язок довести до відома адміністрації підприємства інформацію шляхом надання сертифікату про проведення нею обов`язкового профілактичного щеплення або надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Позивачка не надала відповідачу жодного з підтверджуючих документів, тому у відповідача були підстави відсторонити її від роботи, оскільки щоб встановити факт ухилення від виконання якогось обов`язку достатньо зафіксувати результати про те, що такий обов`язок не був виконаний або не мати відомостей про його виконання у зв`язку з невиконанням позивачкою її обов`язку з подання підтверджуючих документів. Також, вважають, що суд першої інстанції не уповноважений вирішувати питання про: конституційності нормативно-правових актів, тому ставити під сумнів законність нормативно-правових актів, на підставі яких було винесено оскаржуваний наказ, тлумачити їх та робити висновок про невідповідність цих нормативно-правових актів Конституції України не може. Зазначають, що відсторонення позивача від роботи відсутнє порушення її права на працю, визначене ст. 43 Конституції України, оскільки за нею зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, обмеження позивача було правомірним, гуртувалось на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом, має правові та фактичні підстави, відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людини.

В судове засідання окрім представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що інтереси позивачки в судовому засіданні захищав представник.

Судом поставлено на обговорення питання про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати.

Представник позивачки стосовно вирішення цього питання послався на розсуд суду.

Пунктом 10 частини 1 статті 252 ЦПК України встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року прийнято до розгляду справу №130/3548/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Вінницького апеляційного суду від 4 травня 2022 року, для надання правового висновку щодо справ, пов`язаних з визнанням незаконним наказу про відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за період відсторонення від роботи.

Оскільки вирішення вищенаведеного питання Великою Палатою Верховного суду у спорі у подібних правовідносинах має суттєве, якщо не визначальне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній справі за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2022 року, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку справи № 130/3548/21 Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 252, 367, 368 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

провадження у справі за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» Державного концерну «Укроборонпром» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний авіаційно-ремонтний завод» Державного концерну «Укроборонпром» про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу зупинити до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21 за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04 травня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра