Справа № 349/762/22
Провадження № 2/349/275/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 жовтня 2022 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу № 349/762/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 08 серпня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання в шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є малолітньою, проживає разом з позивачкою. Сімейні відносини між сторонами поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя. На даний час вони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. Просила шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання.

Позивачка у судове засідання не прибула, у позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 не подав відзиву на позовну заяву, у судове засідання не прибув повторно і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд за письмовою згодою позивачки провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачкою, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

08 серпня 2003 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у селищі Краснопавлівка Лозівського району Харківської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №30. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , яке видане 08 серпня 2003 року Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , яке видане 21 квітня 2015 року виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області

Згідно довідок від 16 квітня 2022 року №2611-, №2611- про взяття на облік внутрішньопереміщених осіб, виданих Центром надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які зареєстровані заадресою АДРЕСА_1 фактично проживають в АДРЕСА_2 .

За статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом вказаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин.

Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком.

Вивчивши обгрунтування позову позивачки, ту обставину, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, сторони спільно не проживають, суд прийшов до висновку, що застосування судом строку для примирення подружжя за наведених обставин суперечитиме інтересам позивачки.

Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивачки, що має істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища позивачка да суду не подавала.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" №10 від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями) роз`яснено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Оскільки позивач відповідно до п. г) ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а тому з урахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265, 280-284 ЦПК України

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити .

Шлюб, зареєстрований 08 серпня 2003 року у виконавчому комітеті Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, актовий запис № 30, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп) судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2022 року.

Суддя: О.О.Гаврилюк