Справа № 159/2818/22
Провадження № 2/159/996/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради про визнання права власності на добудоване приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Ковельської міської ради про визнання права власності на добудоване приміщення до квартири АДРЕСА_1 , а саме кімнати площею 23,1 кв.м, внаслідок чого (враховуючи демонтаж, перегородки в коридорі) загальна площа квартири збільшилась на 23,6 кв.м., і становить 67,0 кв. м., а житлова становить 50,4 кв.м.

1. Стислий виклад позицій сторін у справі

1.1. Позивач вказує, що останній на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12 лютого 2009 року № 60 «Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд, гаражів, проведення добудов, внесення змін у внутрішнє планування будинків», позивачу було надано дозвіл на добудову кімнати до квартири, що належить їй на праві приватної власності, розміром 3,35м.х6,30м. Вказаним рішення позивача було зобов`язано виготовити необхідну документацію, погоджену в управлінні містобудування та архітектури, сплатити необхідні кошти, перед початком будівельних робіт отримати дозвіл в інспекції держархбудконтролю у Волинській області, а після закінчення будівельних робіт, пред`явити об`єкт державній приймальній комісії для прийняття в експлуатацію.

Позивач стверджує, що в 2011 році, за замовленням останньої, розроблено «Проект добудови кімнати до кв. АДРЕСА_1 » та протягом 2011 року позивачем були проведені необхідні будівельні роботи, внаслідок яких загальна площа квартири збільшилася на 23,6 кв.м.

Однак, як зазначає позивач, добудову було проведено без оформлення дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, а після закінчення будівництва не було пред`явлено об`єкт державній комісії для прийняття в експлуатацію. З приводу приймання в експлуатацію об`єкта та узаконення добудованого приміщення позивач зверталась до Ковельської міської ради. Проте, у відповідь на звернення позивача, Ковельською міською радою було надано роз`яснення, що підстав для повторного надання дозвільних документів на проектування та будівництво об`єкта відсутні.

1.2. Письмового відзиву на позовну заяву відповідачем, в межах встановлених судом строків, подано не було.

2. Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 21липня 2022 року.

Ухвалою головуючого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2022 року позовну заява прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за загального позовного провадження. Учасникам справи встановлено судом строк для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою головуючого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.09.2022, відкладено на 06.10.2022.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

В судове засідання учасники розгляду справи не прибули.

«20» вересня 2022 року, позивачем було подано до суду заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності. Також, вказаною заявою ОСОБА_1 , повідомила суд, що повністю підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про факт розгляду справи у судове засідання не з`явився, клопотань (заяв) про перенесення судового засідання заявлено до суду не було.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

З огляду на розгляд справи без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником на праві приватної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується реєстраційним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Волинським обласним бюро технічної інвентаризації від «08» серпня 2001 року.

За даними технічного паспорта, виготовленого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації від «30» серпня 2001 року, встановлено, що станом на 2001 рік загальна площа квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , складала 43,4 кв.м., з яких житлова площа 27,3 кв.м.

«12» лютого 2009 року, рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 60 «Про надання дозволу на будівництво житлових будинків, господарських споруд, гаражів, проведення добудов, внесення змін у внутрішнє планування будинків», ОСОБА_1 , було надано дозвіл добудувати кімнату до квартири розміром 3,35м.х6,30м. (житлова площа після добудови складатиме 44.70 кв.м, а загальна 60,80 кв.м.). Вказаним рішення позивача було зобов`язано, зокрема, виготовити необхідну документацію, погодити в управлінні містобудування та архітектури, сплатити необхідні кошти до місцевого бюджету, перед початком будівельних робіт отримати дозвіл в інспекції держархбудконтролю у Волинській області, а після закінчення будівельних робіт,пред`явити об`єкт державній приймальній комісії для прийняття в експлуатацію відповідно до державних будівельних норм.

Після прийняття вказаного рішення, за замовленням позивача, був розроблений проект добудови кімнати до кватири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний проект був погоджений начальником управління містобудування та архітектури, начальником Ковельського міського відділу земельних ресурсів, начальником відділу житлово-комунального господарства, головним державним санітарним лікарем, начальником Ковельської філії ВАТ «Волиньобленерго», начальником управління водопровідно-каналізаційного господарства, начальником управління по газопостачанню та газифікації, директором підприємства «Ковельтепло», головним державним інспектором з пожежного нагляду, начальником центрі електрозв`язку № 1 та начальником РЖКП № 2.

Крім того, судом встановлено, що заявою від «18» вересня 2008 року ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не заперечував проти виготовлення генерального плану забудови, проекту добудови (розміром 4х6 кв.м.) та проведення відповідної добудови, перепланування, переобладнання ОСОБА_1 , квартири, що належить їй на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана заява було засвідчена приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Ваврищук В.С., та зареєстрована в реєстрі за № 2417 від «18» вересня 2008 року.

Аналогічна за змістом заява було складена ОСОБА_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , посвідчена приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрована в реєстрі за № 2098 від «15» вересня 2008 року.

«09» жовтня 2020 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи на стороні Суперфіціара РЖКП № 2, було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію), згідно змісту якого, суперфіціар надає за погодження з третьою особою РЖКП № 2, а суперіфціарій приймають у строкове платне користування земельну ділянку площею 53 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 (добудови) житлового будинку.

На підставі укладеного договору, сторонами договору суперфіцію було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки від «08» жовтня 2020 року.

Згідно із звітом від «28» квітня 2022 року, затвердженого експертом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_7 , квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа квартири 67,0 кв.м, з яких житлова площа квартири 50,4 кв.м., площа забудови 79,0 кв.м., будівельний об`єм 221,5 м. куб.) можлива для надійної та безпечної експлуатації, відповідає основним державним будівельним та санітарним вимогам.

Судом встановлено, що позивач зверталась до Ковельської міської ради з метою узаконення добудови проведеної до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та відповіддю Виконавчого комітету Ковельської міської ради вих. № 1239/3.25/2-22 від «10» березня 2022 року, позивачу було повідомлено про відсутність підстав для повторного надання дозвільних документів на проєктування та будівництво об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

За положеннями частини першої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У силу спеціального застереження, визначеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частинами третьою, п`ятою, сьомою статті 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на наступне.

У справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Аналіз правової норми, визначеної частиною третьою статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий не є забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому, слід ураховувати вимоги частини першої статті 376 ЦК України, а саме наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

В межах судового розгляду судом встановлено, що станом на момент здійснення добудови, згідно із матеріалами справи та різниці в дослідженій технічній документації на нерухоме майно, підготовленій станом на 2011 та 2022 роки, позивачем здійснювалось будівництво на земельній ділянці, що не перебувала у її власності та праві користування.

Проте, «09» жовтня 2020 року між Ковельською міською радою та ОСОБА_1 , за участю третьої особи на стороні Суперфіціара РЖКП № 2, було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію), за яким суперфіціар надав, а суперіфціарій прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 53 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , для обслуговування житлового приміщення (для розширення квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 (добудови) житлового будинку).

Таким чином, у позивача наявна підстава для визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, визначена частиною третьою статті 376 ЦК України, оскільки земельна ділянка, на якій здійснене самочинне будівництвом, була надана забудовнику у подальшому у користування на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою (суперфіцію) із відповідним цільовим призначенням.

Окремо суд аналізує та бере до уваги умову про обов`язковість проведення будівництва з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією.

На підставі дослідженого раніше звіту про проведення технічного обстеження від «28» квітня 2022 року, підготовленого експертом Федоруком В.В., судом встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа квартири 67,0 кв.м, з яких житлова площа квартири 50,4 кв.м., площа забудови 79,0 кв.м., будівельний об`єм 221,5 м. куб.) є надійною та безпечною для експлуатації, відповідає основним державним будівельним та санітарним вимогам.

Згідно із статтею 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Висновки, викладені експертом у дослідженому звіті про проведення технічного обстеження, не заперечуються відповідачем та приймаються до уваги судом, за відсутності сумнівів в його точності та обґрунтованості.

Окремою умовою для визнання права власності особи на самочинно збудоване нерухоме майно є встановлення того, що вказане питання було предметом розгляду компетентного державного органу.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від «30» березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Як встановлено судом, позивач зверталась до Ковельської міської ради з метою узаконення добудови проведеної до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та відповіддю Виконавчого комітету Ковельської міської ради вих. № 1239/3.25/2-22 від «10» березня 2022 року, позивачу було повідомлено про відсутність підстав для повторного надання дозвільних документів на проєктування та будівництво об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, застосувавши норми матеріального права, доходить висновку, що позивачем було доведено усі обов`язкові умови для визнання права власності на самочинно збудоване майно та вважає за можливе визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 після проведення реконструкції шляхом прибудови приміщення площею 23,1 кв.м. (загальна площа квартири після реконструкції становить 67,0 кв.м., житлова площа 50,4 кв.м.).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 257, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Ковельської міської ради про визнання права власності на добудоване приміщення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 після проведення реконструкції шляхом прибудови приміщення площею 23,1 кв.м. (загальна площа квартири після реконструкції становить 67,0 кв.м., житлова площа 50,4 кв.м.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач Ковельська міська рада, , Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, 73.

Повний текст судового рішення складений «06» жовтня 2022 року.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА