Постанова

Іменем України

28 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 653/712/20

провадження № 61-14392св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне управління справами,

третя особа - Азово-Сиваський національний природний парк,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного управління справами на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року у складі судді Делалової О. М. та постанову Херсонського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року

у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Майданіка В. В., Орловської Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного управління справами, третя особа - Азово-Сиваський національний природний парк, про скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення.

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до розпорядження керівника Державного управління справами від 13 травня 2005 року № 16/80-к

його було призначено на посаду директора Азово-Сиваського національного природного парку.

Вказував, що розпорядженням виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами ОСОБА_3 від 13 лютого 2020 року № 07-П його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами.

Зазначав, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням визначеної трудовим законодавством процедури, за відсутності з його боку фактів систематичного невиконання доручень керівництва, без відібрання у нього пояснень щодо обставин, які відповідач сприймав як невиконання доручень керівника Державного управління справами і стосувалися періоду, протягом якого він перебував на лікарняному та у відпустці.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами ОСОБА_3 від 13 лютого 2020 року № 07-П про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження виконуючого обов`язків керівника Державного управління справами ОСОБА_3

від 13 лютого 2020 року № 07-П про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не надав доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку у виді систематичного невиконання доручень керівника Державного управління справами, тому розпорядження від 13 лютого 2020 року № 07-П виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани підлягає скасуванню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року апеляційну скаргу Державного управління справами залишено без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідач не надав суду доказів вини позивача

у вчиненні дисциплінарного проступку у виді систематичного невиконання доручень керівника Державного управління справами, тому розпорядження від 13 лютого 2020 року № 07-П виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами ОСОБА_3 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2021 року до Верховного Суду,

Державне управління справами, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

У вересні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року справу призначено

до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргумотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що до накладення дисциплінарного стягнення відповідач у порушення статті 149 КЗпП Україні не отримав письмових пояснень позивача, а також звільнення відбулося у період знаходження позивача у відпустці. При цьому питання щодо незаконного звільнення позивача із займаної посади судом першої інстанції не розглядалось і не вирішувалося, оскільки при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Зазначає, що під час судового розгляду встановлено, що позивачу було повідомлено 21 січня 2020 року про його виклик на 23 січня 2020 року до Державного управління справами. Разом з тим, ставши до роботи 23 січня 2020 року, позивач не прибув до Державного управління справами і у період з 23 січня по 28 січня 2020 року не повідомив особисто про причини неявки до Державного управління справами та не надав пояснень причин такої неявки.

Вказує, що відповідно до пункту 3.7 Положення про Азово-Сиваський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28 вересня 2015 року № 354

(у редакції наказу Міністерства екології та природних ресурсів України

від 01 листопада 2016 року № 407), директор забезпечує керівництво роботою адміністрації парку та несе відповідальність за виконання покладених на неї завдань, а також звітує про результати діяльності перед Державним управлінням справами.

Тому вважає, що позивач своїми діями (бездіяльністю) щодо неприбуття до Державного управління справами та неповідомлення про причини такого неприбуття (системно не виконував доручень керівника Державного управління справами), намагався уникнути відповідальності за виконаних покладених на нього завдань.

Апеляційний суд, застосовуючи Закон України «Про донорство крові та її компонентів», не спростував висновків суду першої інстанції та не скасував незаконне рішення суду першої інстанції, яке підлягало скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню).Крім того, залишив поза увагою те, що самостійне визначення працівником дня для відпочинку без попередження з роботодавцем вважається прогулом.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15, у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 644/7222/16-ц (провадження № 61-34422св18).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу Державного управління справами, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з розпорядження керівника Державного управління справами

від 13 травня 2005 року № 16/80-к на посаду директора Азово-Сиваського Національного природного парку призначено ОСОБА_1 (а.с. 23)

Відповідно до Положення про Азово-Сиваський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28 вересня 2015 року за № 354 (далі - Положення), адміністрацію парку очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому порядку розпорядженням керівника Державного управління справами (пункт 3.1 Положення).

Пунктом 3.6 вказаного Положення визначено, що директор несе персональну відповідальність за виконання покладених на парк завдань,

у тому числі за організацію та проведення природоохоронних заходів, науково-дослідних, господарських та інших робіт, збереження закріпленого за парком державного майна, створення належних соціально-побутових

і виробничих умов для працівників парку та ін.

Відповідно до листа керівника Державного управління справами

ОСОБА_4 від 20 січня 2020 року у зв`язку з проведенням перевірки обставин нещасного випадку, що стався 02 січня 2020 року в Азово-Сиваському національному природному парку, причин та умов, які призвели до цього, та вжиття адміністрацією установи заходів реагування,

ОСОБА_1 запрошено прибути на 14:00 год. 23 січня 2020 року до Державного управління справами для надання пояснень стосовно зазначених питань (а.с. 58).

Зазначений лист прийшов на електронну поштову скриньку Азово-Сиваського національного природного парку 21 січня 2020 року, про що свідчить виписка з журналу вхідної кореспонденції (а.с. 46).

Відповідно до наказу директора Азово-Сиваського національного природного парку ОСОБА_1 від 20 січня 2020 року № 04 позивача відправлено у відпустку на два дні, 21 та 22 січня 2020 року, у зв`язку

з виконанням статей 9, 10 Закону України «Про донорство крові та її компоненти» та визначено стати до роботи 23 січня 2020 року (а.с. 49).

Згідно з актом від 24 січня 2020 року № 1 засвідчено неприбуття

ОСОБА_1 до Державного управління справами 23 січня 2020 року та зазначено, що причини неявки невідомі (а.с. 63).

Відповідно до наказу Азово-Сиваського національного природного парку

від 24 січня 2020 року № 09 ОСОБА_1 починаючи з 03 лютого

до 26 лютого 2020 року відбуває у невикористану щорічну відпустку, на час якої тимчасове виконання обов`язків покладено на заступника директора ОСОБА_2 (а.с. 45).

Згідно з розпорядженням керівника Державного управління справами ОСОБА_4 від 27 січня 2020 року № 21 на період тимчасової відсутності керівника Державного управління справами у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності виконання його обов`язків покладено на заступника керівника Державного управління справами ОСОБА_3 (а.с. 62).

Відповідач надсилав повторні виклики щодо прибуття ОСОБА_1 для надання пояснень стосовно нещасного випадку в Азово-Сиваському національному природному парку, які були підписані заступником керівника Державного управління справами ОСОБА_3:

- 28 січня 2020 року надіслано виклик про прибуття позивача на 30 січня 2020 року, який отримано 28 січня 2020 року (а.с. 59, 46 зворот);

- 30 січня 2020 року надіслано виклик про прибуття позивача на 31 січня 2020 року, який отримано 30 січня 2020 року (а.с. 60, 46 зворот).

У зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 для надання пояснень 30 січня та 31січня 2020 року відповідач склав акти від 31 січня 2020 року № 2 та

від 03 лютого 2020 року № 3 (а.с. 64-65).

31 січня 2020 року листом № 03-01/10/0219 за підписом ОСОБА_3 ОСОБА_1 зобов`язано повідомити про причини неявки до Державного управління справами з підтверджуючими документами (а.с. 61).

31 січня 2020 року за № 40 та 04 лютого 2020 року за № 46 до Державного управління справами за підписом тимчасово виконуючого обов`язки директора парку ОСОБА_2 направлено повідомлення про неможливість прибуття ОСОБА_1 до Державного управління справами у вказані дати з посиланням на те, що 21 та 22 січня 2020 року ОСОБА_1 перебував у відпустці, а починаючи з 29 січня 2020 року перебуває на лікарняному (а.с. 44, 76).

У доповідній записці від 05 лютого 2020 року № 10/027 щодо неявки директора Азово-Сиваського національного природного парку

ОСОБА_1 для надання пояснень з приводу нещасного випадку, що стався 02 січня 2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 тричі не з`явився до Державного управління справами а саме: 23, 30 та 31 січня 2020 року, про причини своєї неявки не повідомляв. Заява від ОСОБА_1 щодо погодження щорічної відпустки до Державного управління справами не надходила та не погоджувалася керівником Державного управління справами, тому запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами (а.с. 40).

Відповідно до розпорядження виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами ОСОБА_3 від 13 лютого 2020 року

№ 07-П директору Азово-Сиваського національного природного парку ОСОБА_1 за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами оголошено догану (а.с. 22).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга Державного управління справами підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу

і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

За правилами статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників

інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю)

і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду України

від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-2801цс15).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , посилався на те, що відповідач не надав суду доказів вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку у виді систематичного невиконання доручень керівника Державного управління справами, тому розпорядження від 13 лютого

2020 року № 07-П виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами ОСОБА_3 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани підлягає скасуванню.

Проте вказаний висновок судів попередніх інстанцій є помилковим із огляду на таке.

Відповідно до пункту 3.7. Положення про Азово-Сиваський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28 вересня 2015 року № 354 (у редакції наказу Міністерства екології та природних ресурсів України

від 01 листопада 2016 року № 407), директор забезпечує керівництво роботою адміністрації парку та несе відповідальність за виконання покладених на неї завдань, а також звітує за результати діяльності перед Державним управлінням справами.

Судом встановлено, що листом від 20 січня 2020 року № 01-13/14/0117

у зв`язку з проведенням перевірки обставин нещасного випадку, що стався 02 січня 2020 року в Азово-Сиваському національному природному парку, причин та умов, які призвели до нього, та вжитих адміністрацією установи заходів реагування позивачеві доручено особисто прибути на 14 год.

23 січня 2020 року до Державного управління справами для надання пояснень щодо зазначеного питання (а.с. 58).

Проте на зазначені час та дату позивач до Державного управління правами не прибув, про причини неявки не повідомив, про що 24 січня 2020 року складено відповідний акт № 1 (а.с. 41).

Листом від 28 січня 2020 року № 03-01/10/0156 у зв`язку з проведенням перевірки обставин нещасного випадку, що стався 02 січня 2020 року

в Азово-Сиваському національному природному парку, причин та умов, які призвели до нього, та вжитих адміністрацією установи заходів реагування позивачеві доручено особисто прибути на 14 год. 30 січня 2020 року до Державного управління справами для надання пояснень стосовно зазначеного питання (а.с. 59).

На зазначені час та дату позивач до Державного управління справами не прибув, про причини неявки не повідомив, про що 31 січня 2020 року складено відповідний акт № 2 (а.с. 42).

Листом від 30 січня 2020 року № 03-01/10/0187 у зв`язку з проведенням перевірки обставин нещасного випадку, що стався 02 січня 2020 року

в Азово-Сиваському національному природному парку, причин та умов, які призвели до нього, та вжитих адміністрацією установи заходів реагування позивачеві доручено особисто прибути на 10 год. 31 січня 2020 року до Державного управління справами для надання пояснень стосовно зазначеного питання (а.с. 60).

Проте на зазначені час та дату позивач до Державного управління справами не прибув, про причини неявки не повідомив, про що 03 лютого 2020 року складено відповідний акт № 3 (а.с. 43).

У своїх поясненнях від 20 лютого 2020 року позивач зазначив, що не зміг прибути на виклики з поважних причин, без надання Державному управлінню справами інформації, що підтверджувала викладене.

Відповідно до пункту 3.6 Положення про Азово-Сиваський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28 вересня 2015 року № 354 (у редакції наказу Міністерства екології та природних ресурсів України

від 01 листопада 2016 року № 407) директор несе персональнувідповідальність за виконання покладених на парк завдань, у тому числі за організацію та проведення природоохоронних заходів, науково-дослідних, господарських та інших робіт, збереження закріпленого за парком державного майна і забезпечення протипожежної безпеки його об`єктів, за створення належних соціально-побутових і виробничих умов для працівників парку тощо.

Враховуючи невиконання позивачем викликів до Державного управління справами, розпорядженням виконуючого обов`язки керівника Державного управління справами «Про дисциплінарне стягнення» від 13 лютого

2020 року № 07-П «Про дисциплінарне стягнення» за систематичне невиконання доручень керівника Державного управління справами на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

За таких обставин, висновок судів першої інстанції та апеляційної інстанцій про відсутність вини позивача в порушенні трудової дисципліни та недотримання Державним управлінням справами норм трудового законодавства щодо накладення дисциплінарного стягнення не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Оскільки обставини справи судами попередніх інстанцій були встановлені повністю та немає необхідності для встановлення нових, проте судом першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, ухвалено судові рішення з порушенням норм матеріального права, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 402, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного управління справами задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 лютого 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 03 серпня

2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного управління справами, третя особа - Азово-Сиваський національний природний парк, про скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк