Справа № 372/3560/21
ухвала

Іменем України

29 вересня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

при секретарі Бойко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу Обухівського районного суду Київської області від 18.10.2021 року №2-н-623/21, таким що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на малолітню дитину № 372/3560/21 виданого Обухівським районним судом 18.10.2021 року.

Вказуючи на те, що Обухівським районним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини, що суперечить дійсності, оскільки їх син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент видачі судового наказу був зареєстрованим та проживає за місцем своєї реєстрації з батьком, ОСОБА_1 . Заявник, боржник у виконавчому провадженні вважає, що виконавчий документ - судовий наказ Обухівського районного суду від 18.10.2021 року по справі № 372/3560/21, провадження 2-н-623/21, який видано на підставі рішення суду не підлягає виконанню з підстав того, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником і на момент звернення із заявою у боржника наявні обставини, передбачені частиною 2 статті 432 ЦПК України. Стягувач у виконавчому документі ОСОБА_2 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за іншою адресою, ніж місце проживання сина, а син проживає з боржником, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 25.01.2022 року.

Отже, оскільки дитина на даний час проживає з боржником за судовим наказом і дитину утримує боржник за судовим наказом, то обов`язок боржника за судовим наказом є виконаний в добровільному порядку і наказ є таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 , яка повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань до суду не надавала.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПУ України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст.223ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 18.10.2021 року Обухівським районним судом Київської області було видано судовий наказ на підставі заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Як вбачається з копій довідки про склад сім`ї № 602 від 21.01.2022 та копії акту про обстеження матеріально-побутових умов та копії акту обстеження на предмет реєстрації та проживання громадян від 25.01.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з 2018 року по теперішній час.

Відповідно до частини третьої ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні свідчать про відсутність боргових зобов`язань

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 січня 2018 року в справі №755/15479/14-ц.

Розглядаючи заяву, суд також зазначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata (вирішена справа), тобто принципу остаточності судового рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише за умови особливих непереборних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а рішення суду є по суті невірним.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст.19ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами не вбачається наявність спору щодо місця проживання дитини, мати дитини позбавлена щодо неї батьківських прав, дитина проживає разом з батьком, який є боржником в судовому наказі.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що дитина на даний час проживає з батьком ОСОБА_1 , який є боржником по вказаному судовому наказу, що свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 ..

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 18.10.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини.

Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу Обухівського районного суду Київської області від 18.10.2021 року №2-н-623/21, таким що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати судовий наказ від 18.10.2021, виданий Обухівським районним судом Київської області у справі №372/3560/21 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, таким що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області (з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції) шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О.Б. Тиханський