№ 207/1346/22
№ 2/207/771/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Смоли» про стягнення заборгованості по заробітній платні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Смоли», в якій посилається на те, що він згідно наказу № 19/лс від 02.11.1998 року був прийнятий на роботу до Державного підприємства «Смоли» на посаду слюсаря-ремонтника та продовжує працювати по теперішній час.

З травня 2021 року відповідач не сплачує йому заробітну плату, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Він неодноразово звертався з проханням виплатити заробітну плату та заборгованість, на що відповідач не реагує.

Також, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ, індексації підлягають виплати, які не мають разового характеру, а саме заробітна плата, стипендії, пенсії. Вважає, що відповідач повинен зробити індексацію несплаченої суми його заробітку.

Просить стягнути з Державного підприємства «Смоли» на його - ОСОБА_1 користь заборгованості по заробітній платі за час затримки по день фактичного розрахунку та провести індексацію цієї суми.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Від представника відповідача Акціонерного товариства «Смоли» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що 30 червня 2022 року Державне підприємство «Смоли» припинено шляхом його перетворення в Акціонерне товариство «Смоли», про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Акціонерне товариство «Смоли» з моменту його державної реєстрації є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства «Смоли».

Не зважаючи на той факт, що ДП «Смоли» є підприємством державного сектору економіки, заснованим на державній формі власності, жодних коштів з державного або з будь-яких інших бюджетів до підприємства вже багато років не надходить взагалі, і підприємство намагається здійснювати свою діяльність у дуже складних фінансових умовах функціонування, розраховуючи виключно на кошти, які отримані від власної господарської діяльності, маючи при цьому значну кількість обумовлених чинним законодавством щомісячних грошових зобов`язань. Так склалось, що внаслідок об`єктивних, незалежних від підприємства причин, у тому числі і політичних, підприємство втратило великі сегменти ринку збуту, що призвело до значного скорочення обсягів реалізації продукції і вплинуло на значне скорочення обігових коштів підприємства. Окрім того, більш як півтора роки Державною службою експортного контролю України на підставі ст. 10 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» до всіх іонообмінних смол виробництва ДП «Смоли» застосовувались процедури державного експортного контролю, що мало наслідком неможливість здійснення вільного експорту продукції підприємства і необхідність тривалого і складного за процедурою отримання відповідного дозволу на експорт за кожним окремим контрактом. Зазначені обставини поставили ДП «Смоли» в неконкурентне становище порівняно з іншими виробниками іонообмінних смол (зокрема, зарубіжними), суттєво нашкодили діловій репутації підприємства і спричинили втрату споживачів продукції і відмову від подальшої співпраці. Внаслідок вищевказаного підприємство працює у режимі постійних тривалих простоїв, є збитковим та вже тривалий час не має змоги належним чином фінансово забезпечувати свою поточну діяльність, що спричиняє об`єктивну неможливість підприємства належним чином виконувати своє зобов`язання із виплати заробітної плати працівникам та інші існуючі щомісячні зобов`язання.

Окрім того, 24 лютого 2022 року і дотепер на території України триває військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із відповідними змінами щодо продовження строку воєнного стану). Торгово-промислова палата України у відкритому листі від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 офіційно визнала вищевказану військову агресію форс - мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) для всіх суб`єктів господарської діяльності з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення та зазначила, що ці обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними і спричиняють неможливість виконання у встановлений термін договірних умов, податкових зобов`язань, а також законодавчих чи інших нормативних актів. Такі обставини суттєво негативно вплинути на і без того складні умови функціонування та скрутне фінансове становище ДП «Смоли», адже підприємство, яке має експортно орієнтований характер, внаслідок військових дій втратило логістичні можливості і зв`язки із потенційними споживачами продукції.

Все вищезазначене спричиняє постійну наявність та зростання заборгованостей підприємства за існуючими зобов`язаннями, у тому числі і заборгованості із виплати заробітної плати працівникам. Зазначили, що ДП «Смоли» жодним чином не уникає необхідності виконання своїх зобов`язань, розуміє та усвідомлює їх, і постійно намагається вживати всіх можливих у даний складний час заходів з метою отримання фінансової можливості погашення заборгованості із виплати заробітної плати працівникам, та за наявності таких коштів обов`язково буде здійснений розрахунок із Позивачем.

Що стосується індексації заробітної плати ОСОБА_1 зазначають, що відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація проводиться за фактично відпрацьований час, тоді як даний працівник знаходився у простої, не працював, у нього відсутній відпрацьований час, тому індексація його заробітної плати не проводилась.

Просили суд врахувати даний відзив під час прийняття рішення по справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 05.09.2022 року замінено Державне підприємство «Смоли» його правонаступником - Акціонерним товариством «Смоли».

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно наказу № 19/лс від 02.11.1998 року ОСОБА_1 працює в АТ «Смоли», що не заперечується відповідачем.

Відповідно до Довідки № 32 від 16 серпня 2022 року, яка видана АТ «Смоли» заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 з травня 2021 року по травень 2022 року включно складає 42861,00 грн. (а.с. 29).

Відповідно до наказу ДП «Смоли» від 27.04.2021року №71 підприємство з 07.05.2021року знаходиться в простої (ар.с.44-46). Наказами по підприємству №95 від 07.06.2021р., №100 від 22.06.2021р., №110 від 12.07.2021р., №115 від 30.07.2021р., №134 від 28.09.2021р. було продовжено дію простою (ар.с.47-59).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату.

Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності

Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення.

Оскільки відповідач не спростував доводи викладені ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітної плати.

Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь індексації, суд вважає, що вказана вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, вимогами ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до умов п.2 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 10.07.2003 р. №1078, вони передбачають, що індексації підлягають грошові доходи населення, що не мають разового характеру, зокрема оплата праці найманих працівників підприємств у грошовому вираженні, що включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами), доплати надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Як бачимо, оплата часу (періоду) простою не належить до постійних виплат, які підлягають індексації. Отже, виплати за час простою не індексуються.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. ст. 12, 13, 81, 82, ст. 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Смоли» про стягнення заборгованості по заробітній платні, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Смоли» (адреса: проспект Аношкіна, буд. 179, місто Кам`янське, Дніпропетровська область, код 30168850) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробіній платі в сумі 42861грн. 00 коп.

В іншій частині позивних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Смоли» в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко