Справа № 462/4350/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» про стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ДП Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 12002,84 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 01 квітня 2013 року перебував з Державним підприємством Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» у трудових відносинах, працюючи на посаді старшого майстра виробничої дільниці арматурного відділення, та 15.11.2021 року був звільнений за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст.36 КЗпП України. Відповідач, починаючи із серпня 2020 року, допустив заборгованість із виплати йому заробітної плати та не провів із ним повного розрахунку станом на час звільнення, що стверджується рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2022 у справі № 462/9311/21, яким з ДП Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 52229,62 грн. без утримання податку й інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню при сплаті, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2021 року по 30.11.2021 року в розмірі 397,21 грн. без утримання податку й інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню при сплаті, а також 1500 гривень морального відшкодування. Рішення Залізничного районного суду м. Львова не оскаржено, набрало законної сили 09 березня 2022 року. Однак вказане рішення суду було виконане відповідачем лише 29.06.2022 року, що є підставою для нарахування та стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відтак просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

22.09.2022 року на адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати розраховується із сум після утримання податків та обов`язкових платежів, а також позивач не отримав заробітну плату з власної вини, оскільки не пред`явив вимогу щодо розрахунку, що виключає виплату компенсації. Витрати на правову допомогу вважає необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та неспіввісними із обсягом наданих послуг.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно із ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача) визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.04.2013 року по 15.11.2021 року перебував у трудових відносинах з ДП Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій», 15 листопада 2021 року звільнений з роботи за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

З довідки про доходи Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» № 389 від 30.11.2021 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем після утримання податків і зборів та частково виплаченої заробітної плати становить: за серпень 2020 року - 4636,11 грн., вересень 2020 року -9889,81 грн., жовтень 2020 року -2421,77 грн., листопад 2020 року -5010,09 грн., грудень 2020 року 5757,70 грн., лютий 2021 року -7800,14 грн., березень 2021 року -1263,78 грн., квітень 2021 року 5394,77 грн., травень 2021 року -4143,94 грн., червень 2021 року 5911,51 грн., а всього 52229,62 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2022 року у справі № 462/9311/21 стягнуто з ДП Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 52229,62 гривень без утримання податку й інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню при сплаті, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2021 року по 30.11.2021 року в розмірі 397,21 гривень без утримання податку й інших обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню при сплаті, а також 1500 гривень морального відшкодування. Рішення Залізничного районного суду м. Львова не оскаржено, набрало законної сили 09 березня 2022 року. 15 березня 2022 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист у справі № 462/9311/21.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2022 старшим виконавцем Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Барилко Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 68794331) (а.с.28). У визначений у вказаній постанові строк для добровільного виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03.02.2022 року боржник заборгованість у добровільному порядку не погасив. Виконуючи рішення від 03.02.2022 року від Залізничного ВДВС 01.06.2022 року на зарплатну картку позивача надійшла сума 29175,96 грн, що підтверджується випискою по картці/рахунку ОСОБА_1 від 18.08.2022 року (а.с.29). Позивач отримав з каси ДП Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» по видаткових касових ордерах невиплачену заробітну плату: 15.06.2022 року 10,000 грн., 16.06.2022 року 10,000 грн. та 29.06.2022 року 3,053,66 грн.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов`язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частин доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12, а також у постановах Верховного Суду України від 13.11.2018 року у справі №814/1527/17 та від 18.12.2018 року у справі №816/301/16.

Водночас, відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Системне тлумачення вказаних норм матеріального права дає підстави стверджувати, що механізм компенсації, передбачений статтею 34 Закону України "Про оплату праці" є застосовуваним в порядку, визначеному Законом № 2050-III та Порядком № 159 до несвоєчасно виплаченої нарахованої заробітної плати під час дії трудового договору, а також у разі несвоєчасної виплати заробітної плати, присудженої за рішенням суду, як під час дії трудового договору, такі і після його припинення. Разом із тим, у разі невиплати в день звільнення працівнику усіх належних сум, які входять до структури заробітної плати, та/або встановлення (присудження) їх судовим рішення, ухваленим за зверненням працівника, після припинення трудових відносин, застосуванню підлягає механізм компенсації, визначений статтею 117 КЗпП України. Протилежне тлумачення робить неможливим визначити таку підставу компенсації, як база для її нарахування, а також встановити час початку прострочення виплати, і не сприяє визначеності змісту зобов`язання щодо розміру заробітної плати, недонарахованої працівнику.

Близькі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 243/5135/16-ц (провадження № 61-5396св18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року у справі № 525/789/17 (провадження № 61-14611св19), а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц (провадження № 14-429цс19).

Таким чином, оскільки відповідач несвоєчасно виплачував позивачу нараховану заробітну плату, починаючи з серпня 2020 року, то наведене є підставою для здійснення йому відповідачем компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати, однак лише до закінчення дії трудового договору, а саме до 15.11.2021 року. Вказана позиція наведена у постанові Львівського апеляційного суду від 16.08.2022 року у справі № 462/2851/21 /провадження № 22-ц/811/3097/21/.

В силу ч. 2 ст.233 КЗпП України строк звернення позивача до суду із вказаною вимогою не обмежується, оскільки вона пов`язана із розглядом спору про порушення законодавства про оплату праці /компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є складовою частини заробітної плати/, що також підтвердив ВС у своїй постанові від 16.01.2018 року у справі № 446/509/16-ц /провадження № 61-590св 17/.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

При розрахунку розміру суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати ОСОБА_1 суд бере за основу довідку про доходи Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» № 389 від 30.11.2021 року із зазначеною у ній сумою заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі після утримання податків і зборів.

Окрім того, за повідомленням Державної служби статистики України індекс споживчих цін становив: 1.005 (Вересень 2020); 1.010 (Жовтень 2020); 1.013 (Листопад 2020);1.009 (Грудень 2020); 1.013 (Січень 2021); 1.010 (Лютий 2021); 1.017 (Березень 2021); 1.007 (Квітень 2021); 1.013 (Травень 2021); 1.002 (Червень 2021); 1.001 (Липень 2021); 0.998 (Серпень 2021); 1.012 (Вересень 2021); 1.009 (Жовтень 2021).

За наведеного, величина приросту індексу споживчих цін за період з вересня 2020 року по листопад 2021 року становить: 1.005 (Вересень 2020) ? 1.010 (Жовтень 2020) ? 1.013 (Листопад 2020) ? 1.009 (Грудень 2020) ? 1.013 (Січень 2021) ? 1.010 (Лютий 2021) ? 1.017 (Березень 2021) ? 1.007 (Квітень 2021) ? 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.125597 = 12.6%, а сума компенсації 4636,11 грн.х12.6 % = 584,15 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з жовтня 2020 року по листопад 2021 року: 1.010 (Жовтень 2020) ? 1.013 (Листопад 2020) ? 1.009 (Грудень 2020) ? 1.013 (Січень 2021) ? 1.010 (Лютий 2021) ? 1.017 (Березень 2021) ? 1.007 (Квітень 2021) ? 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.119997 = 12.0%, а сума компенсації 9889.81 ? 12.0% = 1186,78 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з листопада 2020 року по листопад 2021 року: 1.013 (Листопад 2020) ? 1.009 (Грудень 2020) ? 1.013 (Січень 2021) ? 1.010 (Лютий 2021) ? 1.017 (Березень 2021) ? 1.007 (Квітень 2021) ? 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.108907 =10.9%, а сума компенсації: 2421.77 ? 10.9% = 263.97 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з грудня 2020 року по листопад 2021 року: 1.009 (Грудень 2020) ? 1.013 (Січень 2021) ? 1.010 (Лютий 2021) ? 1.017 (Березень 2021) ? 1.007 (Квітень 2021) ? 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.094677 > 9.5%, а сума компенсації: 5010.09 ? 9.5% = 475.96 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з грудня 2020 року по листопад 2021 року: 1.013 (Січень 2021) ? 1.010 (Лютий 2021) ? 1.017 (Березень 2021) ? 1.007 (Квітень 2021) ? 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.084912 = 8.5%, а сума компенсації: 5757.70 ? 8.5% = 489.40 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з лютого 2021 року по листопад 2021 року: 1.017 (Березень 2021) ? 1.007 (Квітень 2021) ? 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.060386 = 6.0%, а сума компенсації: 7800.14 ? 6.0% = 468.01 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з березня 2021 року по листопад 2021 року: 1.007 (Квітень 2021) ? 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.042661 > 4.3%, а сума компенсації: 1263.78 ? 4.3% = 54.34 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з квітня 2021 року по листопад 2021 року: 1.013 (Травень 2021) ? 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.035413 =3.5%, а сума компенсації: 5394.77 ? 3.5% = 188.82 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з травня 2021 року по листопад 2021 року: 1.002 (Червень 2021) ? 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.022125 = 2.2%, а сума компенсації: 4143.94 ? 2.2% = 91.17 грн.

Величина приросту індексу споживчих цін за період з червня 2021 року по листопад 2021 року: 1.001 (Липень 2021) ? 0.998 (Серпень 2021) ? 1.012 (Вересень 2021) ? 1.009 (Жовтень 2021) = 1.020085 = 2.0%, а сума компенсації): 5911.51 ? 2.0% = 118.23 грн.

Таким чином, беручи до уваги, що відповідачем порушено строки виплати заробітної плати позивачу, суд вважає, що з Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» слід стягнути на користь позивача 3920,83 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому позов підлягає до задоволення частково.

Окрім того, відповідно до п.п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (далі ПКУ) компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом, для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб прирівнюються до заробітної плати та оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПКУ.

Згідно п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

А тому із вказаної суми у розмірі 3920,83 грн. при виплаті слід утримати податки та інші обов`язкові платежі відповідно до законодавства України.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

А згідно із вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1, ч.1, ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Також, відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У матеріалах відсутні будь-які докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом, тощо), а тому такі до стягнення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ст.ст. 44, 47, 83, 116, 117 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково .

Стягнути із Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» компенсацію втрати частини грошових доходів (зарплати) у зв`язку із порушенням термінів їх виплати у розмірі 3920 /три тисячі дев`ятсот двадцять/ грн. 83 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України при виплаті.

Стягнути із Державного підприємства Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій» на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державне підприємство Міністерства оборони України «Львівський завод збірних конструкцій», місце знаходження: м. Львів, вул. Городоцька, 222, .

Суддя: І.Д. Іванюк