РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 січня 2016 року вона почала проживати з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство.

27 вересня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем.

За час перебування у шлюбі 03 квітня 2019 року була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 квітня 2019 року.

На момент оформлення договору купівлі-продажу квартири їй виповнилось 25 років та вона звернулась до територіального підрозділу ДМС у м. Херсон для отримання паспорту громадянина України нового зразку у формі ID-картки.

За таких обставин, вона не заперечувала проти оформлення договору купівлі-продажу квартири на ОСОБА_2 за її особисті кошти. Крім того, вона всі свої кошти витрачала на облаштування придбаної квартири.

За час спільного проживання відповідач не мав постійного доходу та роботи.

09 липня 2021 року вона звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_2 її особистою приватною власністю.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви сторони позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідач копію позову з додатками отримав. З Автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що відзив на позовну заяву відповідач до суду не подавав.

Представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що позивач отримала відзив на позовну заяву 10 січня 2022 року. З відповіді на відзив вбачається, що сторона позивача підтримує викладене у позові та просить задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Зазначено про те, що позивач придбала спірну квартиру за власні кошти, оскільки вона є відомою українською акторко та її гонорари дали їй можливість не лише придбати квартиру за власні кошти, а й забезпечувати відповідача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2018 року.

З позову вбачається, що 09 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя та просить ухвалити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_2 її особистою приватною власністю, посилаючись на те, що зазначена квартира придбана за її особисті кошти.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Разом з тим, стороною позивача не надано доказів на підтвердження придбання нею квартири АДРЕСА_2 за особисті кошти.

Наведена стороною позивача у відповіді на відзив таблиця заробітної плати відповідача за 2014-2017 роки не є підтвердженням реальних доходів останнього та доказом оплати позивачем вартості спірної квартири.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить відповідачу, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 квітня 2019 року.

Вбачається, що ОСОБА_2 придбав квартиру, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_1 , а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 підлягає поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 5675 гривень.

Керуючись статтями 57, 60, 70 СК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ майна подружжя задовольнити частково.

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 5675 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: