КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2561/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Соколової В.В., Шкоріної О.І.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Республиканского унитарного производственного предприятия "БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ" (Республіка Білорусь) на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Коробенка С.В.,

у справі за позовом Общества с ограниченной ответственностью "Диамед-Фарма" (Російська Федерація), ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", Міністерства економіки України, Республиканского унитарного производственного предприятия "БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ" (Республіка Білорусь) про дострокове припинення дії свідоцтва на торговельну марку, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

У листопаді 2017 року Общество с ограниченной ответственностью "Диамед-Фарма" та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економіки розвитку і торгівлі України, Республиканского унитарного производственного предприятия "БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ" з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва на торговельну марку та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що РУПП «БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ» не використовує знак для товарів і послуг «МУКОСАТ» за свідоцтвом України № 57900 від 16 січня 2006 року, зареєстрований для товарів і послуг 5, 16, 35 класів МКТП, протягом останніх 5 років, що передують даті подання до суду даної позовної заяви. Крім того, позивачі зазначають, що дія зазначеного свідоцтва перешкоджає реєстрації знака для товарів і послуг « МУКОСАТ ДИАМЕД » за заявкою № m2017 05805 від 17 березня 2017 року.

Мотивуючи наведеним, позивачі, з урахуванням уточнених позовних вимог від 04 грудня 2020 року, просили суд: достроково припинити дію свідоцтва України № 57900 від 16 січня 2006 року на знак для товарів та послуг «МУКОСАТ» повністю; зобов`язати Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно дострокового припинення дії свідоцтва України № 57900 від 16 січня 2006 року на торговельну марку "МУКОСАТ" повністю та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року позовні вимоги Общества с ограниченной ответственностью "Диамед-Фарма" та ОСОБА_1 задоволено. Достроково припинено дію свідоцтва України №57900 від 16 січня 2006 року на торговельну марку «МУКОСАТ» повністю; зобов`язано Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно дострокового припинення дії свідоцтва України № 57900 від 16 січня 2006 року на торговельну марку «МУКОСАТ» повністю та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Не погодившись з ухваленим рішенням, представником Республиканского унитарного производственного предприятия "БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ" подано апеляційну скаргу. Зазначає про те, що прийняте рішення судом першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що ухвалене із порушенням матеріальних та процесуальних норм права, з неправильним застосуванням норм права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Представник відповідача вказує на те, що позивачі не мають жодних законних інтересів в Україні, які міг би порушувати зареєстрований в Україні знак « МУКОСАТ » за свідоцтвом № 57900 від 16 січня 2006 року.

Також вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме стаття 1 та абзац 5 пункту 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг": торговельна марка - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб"; "Торговельна марка визначається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки" шляхом неправильного тлумачення судом першої інстанції даних норм матеріального права.

Вважає, що судом не взято до уваги доводи скаржника, що права інтелектуальної власності позивачів були реалізовані, позивачі є власниками торговельної марки "МУКОСАТ ДИАМЕД" за свідоцтвом України № 245131 , яка зареєстрована 25 липня 2018 року. З наведеного слідує, що станом на дату поновлення судом першої інстанції провадження у справі та ухвалення оскаржуваного рішення у позивачів були відсутні будь-які порушені, невизнані або оспорювані права чи інтереси, пов`язані із правом власності скаржника на знак для товарів і послуг "МУКОСАТ" за свідоцтвом України № 57900 від 16 січня 2006 року, яке позивач просить достроково припинити у зв`язку із невикористанням. Однак у позовній заяві та в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які обгрунтування, яким саме чином порушуються, не визнаються або оспорюються права чи інтереси позивачів скаржником у зв`язку із поданням заявки №m201705805 на реєстрацію знака для товарів і послуг після, та особливо після того, як позивачі стали власниками торгівельної марки "МУКОСАТ ДИАМЕД" за свідоцтвом України № 245131 ще 25 липня 2018 року, яке було видано на підставі розгляду саме заявки №m201705805, на яку позивачі посилаються у позовній заяві.

Скаржник також уважає, що суд першої інстанції порушив приписи статті 89 ЦПК України (оцінка доказів) та статті 110 ЦПК України (оцінка висновку експерта судом), всупереч поданим скаржником письмовим поясненням від 29 липня 2021 року, в яких скаржник обґрунтував, що висновок №199 від 30 жовтня 2020 року не є належним доказом у даній справі та не може бути прийнятим судом до розгляду внаслідок порушення порядку подання доказів. Судом першої інстанції не надано оцінку аргументам скаржника, а висновок експерта фактично покладено в основу рішення по справі (хоча самому висновку №199 від 30 жовтня 2020 року суд першої інстанції не надав оцінки як доказу у справі).

Зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд безпідставно з порушенням норм процесуального права зробив висновок, що позначення "МУКОСАТ neo", яке у період 2012-2017 років застосовувалось РУПП "БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ" в якості торгової назви лікарського засобу, не є таким, що має форму торговельної марки за свідоцтвом України № 57900 або форму, що відрізняється від неї лише окремими елементами, що не змінює в цілому її відмінності. Скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно зробив ці висновки в результаті звуженого тлумачення норм права, не здійснивши системного аналізу зазначених норм права у їх взаємозв`язку.

З наведених положень норм статті 1 та абзацу 5 пункту 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" слідує, що формою торговельної марки, що відрізняється від зареєстрованої ТМ лише окремими елементами, що не змінює в цілому відмінності зареєстрованої ТМ, може бути позначення, яке сприймається споживачами як торговельна марка конкретних товарів однієї особи-виробника, та відповідно виконує функції відрізнення таких товарів від товарів інших осіб. Тобто, головне, щоб таке позначення виконувало свою основну функцію в якості торговельної марки - відрізняти товари одного виробника від аналогічних товарів інших осіб.

Скаржник вказує, що аналіз оскаржуваного рішення свідчить, що суд першої інстанції не дотримався вимог щодо застосування норм матеріального права на підставі їх системного аналізу з метою їх правильного тлумачення, а помилково застосував норми Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України від 28 липня 1995 року №116.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що, зловживаючи правами, які випливають зі свідоцтва України № 57900 від 16 січня 2006 року на знак для товарів і послуг «МУКОСАТ», а саме не використовуючи торговельну марку за спірним свідоцтвом для товарів і послуг 5, 16, 35 класів МКТП протягом періоду тривалістю більше п`яти років без поважних причин, відповідач РУПП «БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ» створює перешкоди позивачам у реалізації власних прав інтелектуальної власності. Суд першої інстанції вказав також, що у зв`язку із задоволенням вимоги про дострокове повне припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 57900 , позовні вимоги ООО «Діамєд-Фарма» про зобов`язання Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно дострокового припинення дії свідоцтва України № 57900 від 16 січня 2006 року на знак для товарів та послуг «МУКОСАТ» повністю та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» є обґрунтованими та також підлягають задоволенню

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Судом першої інстанції установлено, що Общество с ограниченной ответственностью «ДИАМЕД-ФАРМА» є юридичною особою зареєстрованою за законодавством Російської Федерації.

З даних заявки про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні убачається, що ООО «ДИАМЕД-ФАРМА» і ОСОБА_1 мають намір зареєструвати в Україні знак для товарів і послуг « МУКОСАТ ДИАМЕД » для товарів 05 класу МКТП. Позивачами була подана до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» заявка на реєстрацію знака для товарів і послуг « МУКОСАТ ДИАМЕД » за номером m2017 05805 від 17 березня 2017 року (том 1 а.с.38).

З даних повідомлення №86123/ЗМ/17 від 31 серпня 2017 року відділення експертизи заявок на позначення та промислові зразки ДП "Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент) убачається, що ОСОБА_2 , як представника позивачів, повідомлено про можливу відмову у реєстрації знака. Підставою для відмови може бути наявність свідоцтва України № 57900 від 16 січня 2006 року, зареєстрованого на РУПП «БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ» відносно таких самих та споріднених товарів у 5 класі МКТП (том 1 а.с.39).

РУПП «БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ» є власником знаку для товарів і послуг « МУКОСАТ » за свідоцтвом України № 57900 від 16 січня 2006 року, який зареєстрований для товарів і послуг 5, 16, 35 класів МКТП.

РУПП «БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ» є власником знаку для товарів і послуг « МУКОСАТ neo » за свідоцтвом України № 129476 від 11 жовтня 2010 року, який зареєстрований для товарів 5 класу МКТП.

Згідно частини третьої статті 425 ЦК України майнові права інтелектуальної власності можуть бути припинені достроково у випадках, встановлених ЦК України, іншим законом чи договором.

Відповідно до статті 492 ЦК України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів, що виробляються однією особою, від товарів, що виробляються іншими особами.

Частиною 2 статті 497 ЦК України визначено, що чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку може бути припинено достроково за ініціативою особи, якій вони належать, якщо це не суперечить умовам договору, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відносини, що виникають у зв`язку із набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг регулюються Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" ( в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) , а також Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, яка ратифікована Україною та набула чинності у повному обсязі 1 вересня 2017 року.

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Аналіз вказаних правових норм, дозволяє зробити висновок про те, що власник свідоцтва на товарний знак повинен добросовісно користуватися виключним правом, яке зазначене у свідоцтві.

У законодавстві зафіксована вимога про обов`язкове використання зареєстрованого товарного знака протягом трьох років саме з дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або з дати, коли використання знака було припинене. При цьому, дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва.

Під поважними причинами невикористання слід розуміти перешкоди, які мають пряме відношення до знаку для товарів і послуг, роблять його використання неможливим або нерозумним і не залежать від власника торгової марки (рішення Європейського Суду Справедливості у справі Armin Haupl v. Lidl Stiftung & Co. KG).

Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України "Про охорону права на знаки для товарів і послуг" використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що обов`язок доведення факту використання зареєстрованого знаку, а у разі відсутності такого використання, - обов`язок зазначення поважних причин, з яких знак не використовувався, покладається на власника знака за свідоцтвом України № 57900 .

Для цілей застосування положень частини четвертої статті 18 Закону України "Про охорону права на знаки для товарів і послуг" враховується не будь-яке використання знака правовласником, а лише вчинення дій, безпосередньо пов`язаних з введенням товару в цивільний оборот.

В частинах 1-3 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно частин 1, 4 статті 77, статей 78-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно окремих положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (в редакції, на час спірних правовідносин) пов`язує дострокове припинення дії свідоцтва на торговельну марку, в тому числі із фактом її невикористання в Україні, протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва.

Тобто, у цій справі встановленню підлягає факт використання зареєстрованої торговельної марки.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що повинно ґрунтуватися на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження використання на території України знака для товарів і послуг « МУКОСАТ » за свідоцтвами України № 57900 у період 2012-2017 РУПП «Белмедпрепараты» надані такі документи: інформація про лікарський засіб МУКОСАТ (том 3 а.с. 83; зміни до аналітичної нормативної документації МУКОСАТ, затверджені 09 листопада 2005 року (том 3 а.с.84); аналітична нормативна документація МУКОСАТ, затверджена 02 серпня 2004 року (том 3 а.с.85); макет графічного оформлення упаковки лікарського засобу МУКОСАТ 2004 року (том 3 а.с.94-99); макет графічного оформлення упаковки (пачка) лікарського засобу МУКОСАТ 2004р.; МУКОСАТ листок-вкладиш (том 3 а.с.100), інформація для пацієнта, затверджена Наказом МОЗ №589 від 09 листопада 2005 року (том 3 а.с.102); зміни до аналітичної нормативної документації МУКОСАТ, затверджені 23 травня 2008 року; макет графічного оформлення упаковки (пачка) лікарського засобу МУКОСАТ 2007 року.

Окрім того, на підтвердження використання на території України знака для товарів і послуг «МУКОСАТ» за свідоцтвом України № 57900 у період 2012-2017 РУПП «Белмедпрепараты» були надані: реєстраційне посвідчення №UA/1631/01/01 від 04 вересня 2009 року на лікарський засіб «МУКОСАТ neo» (том 3 а.с.108), зміни, затверджені наказом МОЗ від 04 червня 2009 року № 398 року відповідно до даних яких назву лікарського засобу «МУКОСАТ» було змінено на «МУКОСАТ NEO» (том 3 а.с. 111-112); висновки про якісний та кількісний склад лікарського засобу МУКОСАТ neo (том 3 а.с.133), графічне оформлення упаковки (блістер) лікарського засобу МУКОСАТ neo 2013; інструкція для медичного застосування препарату МУКОСАТ neo, затверджена Наказом МОЗ України № 398 від 04 червня 2009 року (том 3 а.с.128-130), реєстраційне посвідчення №UA/1631/01/01 від 04 вересня 2009 року на лікарський засіб «МУКОСАТ neo» видане Міністерством охорони здоров`я України 22 грудня 2014 року (том 3 а.с.131); зміни до методів контролю якості лікарського засобу МУКОСАТ neo, затверджені Наказом МОЗ України № 48 від 11 січня 2018 року декларації на товари - лікарський засіб МУКОСАТ neo за 2016-2017; міжнародні товарно-транспорті накладні на лікарський засіб МУКОСАТ neo за 2016-2017; специфікації разових поставок лікарського засобу МУКОСАТ neo за 2016-2017 до договорів на багаторазову поставку; контракт № 804/16011/001/16-1 від 26 липня 2016 року між РУПП «Белмедпрепараты» і ТОВ «ФАРМАТ ЛТД».

Разом з цим, надані документи на підтвердження використання марки на території України не є доказами, визначеними до частини 4 статті 16 Закону України "Про охорону права на знаки для товарів і послуг", а тому суд першої інстанції обгрунтовано їх відхилив, надавши правильну оцінку цим доказам.

Як зазначалось, відповідно до частини 4 статі 16 Закону України "Про охорону права на знаки для товарів і послуг" використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Відповідно до абзацу 2 пункту 71 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17 жовтня 2012 року №12 на підтвердження факту використання знака власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа, зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг"; такими доказами можуть бути, зокрема, примірники товарів, на яких нанесено відповідний знак для товарів і послуг, документи із зображенням знака (каталоги, прайс-листи з пропозиціями щодо надання послуг чи поставки товарів тощо).

Доказами використання певного позначення у відповідності з укладеним договором можуть виступати, зокрема, договори купівлі-продажу чи поставки товару, на якому розміщено знак, договори про розміщення рекламної продукції про такі товари на відповідних рекламних носіях тощо. Використання позначення може підтверджуватися й фактичними даними про використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва (доказами такого використання позначення мають бути такі ж документи, як і у випадку, якби власник знака використовував його у власній діяльності).

Окрім цього, з даних висновку експерта за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності №199 від 30 жовтня 2020 року убачається, що позначення «МУКОСАТ neo», яке, у період з 19 листопада 2012 року по 19 листопада 2017 року, застосовувалось РУВП «БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ» в якості торгової назви лікарського засобу, має форму, яка відрізняється від торговельної марки за свідоцтвом України № 129476 лише графічним виконанням окремих елементів, що не змінює в цілому її відмітності. Позначення «МУКОСАТ neo», яке у період з 19 листопада 2012 року по 19 листопада 2017 року, застосовувалось Республиканским унитарным производственным предприятием «БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ» (Республиканское унитарное производственное предприятие «Белмедпрепараты») в якості торгової назви лікарського засобу, не є таким, що має форму торговельної марки за свідоцтвом України № 57900 або форму, що відрізняється від неї лише окремими елементами, що не змінює в цілому її відмітності.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції приписів статті 89 ЦПК України (оцінка доказів) та статті 110 ЦПК України (оцінка висновку експерта судом). Твердження скаржника про те, що висновок №199 від 30 жовтня 2020 року не є належним доказом у цій справі та не може бути прийнятим судом не містить належного обгрунтування та мотивовано припущеннями, доводів, які б спростовували висновок експерта, апеляційна скарга не містить.

Доводи скаржника про відсутність порушеного права позивача відхиляються колегією суддів, оскільки, звертаючись до суду, позивачі обгрунтували порушене право, судом при вирішенні справи установлено факт недобросовісного використання відповідачем своїх прав на знак за свідоцтвом України.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично та відхиляються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд скаржника, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та не спростовують висновків суду, викладених у рішенні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Республиканского унитарного производственного предприятия "БЕЛМЕДПРЕПАРАТЫ" (Республіка Білорусь) залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.В. Соколова

О.І. Шкоріна