печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.

секретар судового засідання Музика В. П.

справа № 757/54219/20-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 2 000, 00 доларів США та судовий збір у розмірі 840, 40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.07.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено письмову угоду, за якою ОСОБА_2 взяла за на себе зобов`язання в строк до 30.09.2020 року здійснити переоформлення торгової точки TUI на третьому поверсі в ТРЦ «Dream Town», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ», переоформити договір Франчайзингу від 13.02.2019 року №ТС 169/02-19, укладений між ТОВ ТТВК та ФОП ОСОБА_2 , в результаті чого турагентом за договором стає ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ».

Зазначає, що виконання п. 2 угоди від 27.07.2020 року позивач сплатив на користь відповідача в повному обсязі авансовий платіж, що становить 4 000, 00 доларів США, про що було відповідачем складено розписку від 27.07.2020 року. Таким чином, позивач виконав всі взяті на себе зобов`язання перед відповідачем за угодою від 27.07.2020 року.

Разом з тим, ОСОБА_2 не виконала взяті на себе угодою від 27.07.2020 року зобов`язання, не повернула ОСОБА_1 в повному обсязі отримані грошові кошти, а саме частину авансового платежу у розмірі 1 000, 00 доларів США, у зв`язку із чим у ОСОБА_2 виникла заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі 2 000, 00 доларів США, а саме: залишок неповернутого авансового платежу у розмірі 1 000, 00 доларів США та штраф у суму 1 000, 00 доларів США, що стало підставою для звернення до суду із вказаний позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропонувано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву.

Копію ухвали від 22.12.2020 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками.

26.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що відповідачем було вчинено всі необхідні дії для виконання угоди від 27.07.2020 року, проте позивач не з`явився на переоформлення договору Франчайзингу від 13.02.2019 року №ТС 169/02-19, та в подальшому ухилився від його укладення, тим самим порушив п. 9 вказаної угоди. Оскільки умови угоди було не виконано, ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 суму авансового платежу у розмір 3 000, 00 доларів США, з вирахуванням штрафу, визначеного п. 9 угоди від 27.07.2020 року у розмір 1 000, 00 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 27.07.2020 року між ОСОБА_2 (сторона 1) та ОСОБА_1 (сторона 2) укладено письмову угоду, за якою ОСОБА_2 взяла за на себе зобов`язання в строк до 30.09.2020 року здійснити переоформлення торгової точки TUI на третьому поверсі в ТРЦ «Dream Town», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ», переоформити договір Франчайзингу від 13.02.2019 року №ТС 169/02-19, укладений між ТОВ ТТВК та ФОП ОСОБА_2 , в результаті чого турагентом за договором стає ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ» (п. 1 угоди) (а.с. 7).

Відповідно до п. 2 вказаної угоди від 27.07.2020 року сторона 2 зобов`язується сплатити стороні 1, в якості авансу за вчинення правочинів зазначених в п. 1 даної угоди, грошові кошти у сумі еквівалентній 4 000 (чотири тисячі) доларів США, що становить 50 (п`ятдесят) відсотків загальної суми угоди.

Відповідно до п. 3 угоди остаточний розрахунок буде здійснено стороною 2 в день виконання стороною 1 наступних умов:

-переоформлення укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ Віта Верітас договору оренди від 13.03.2019 року №01-03-с-18-2019 приміщення на 3 поверсі в ТРЦ «Dream Town», в результаті якого орендарем приміщення стає ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ»;

-переоформлення договору Франчайзингу від 13.02.2019 року №ТС 169/02-19, укладений між ТОВ ТТВК та ФОП ОСОБА_2 , в результаті чого турагентом за договором стає ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ».

Пунктом 5 угоди визначено, що якщо при переоформлення договору оренди (суборенду) умови договору будуть відрізнятись від умов діючого договору від 13.03.2019 року №01-03-с-18-2019, сторони зобов`язуються переглянути загальну суму угоди в бік її зменшення не більше ніж на 10 (десять) відсотків.

Відповідно до п. 8 угоди в разі, якщо сторона 1 не здійснить правочини зазначені в п. 1 цієї угоди, вона зобов`язується повернути отриманий авансовий платіж в строк до 10 жовтня 2020 року, а також сплатити штраф у розмірі еквівалентному 1 000 (одна тисяча) доларів США (по курсу НБУ на день сплати).

Згідно п. 9 угоди, в разі якщо сторона 2 відмовиться від цієї угоди за власною ініціативою, вона зобов`язується сплатити штраф у розмірі еквівалентному 1 000 (одна тисяча) доларів США (по курсу НБУ на день сплати).

На виконання п. 2 угоди від 27.07.2020 року ОСОБА_1 сплатив на користь ОСОБА_2 в повному обсязі авансовий платіж, що становить 4 000, 00 доларів США, що підтверджується розпискою від 27.07.2020 року (а.с. 8).

11.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із вимогою про повернення грошових коштів, переданих за угодою від 27.07.2020 року (а.с. 9).

26.10.2020 року ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 частину авансового платежу у розмірі 3 000, 00 доларів США, даний факт визнається сторонами та зайшов своє підтвердження у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1-2 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору .

Частною 4 ст. ст. 636 ЦК України визначено, що якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Так, позивач зазначає, що ОСОБА_2 не виконала взяті на себе угодою від 27.07.2020 року зобов`язання, в результаті чого відповідно до п. 8 угоди від 27.07.2020 року в неї виник обов`язок повернути ОСОБА_3 авансовий платіж у розмірі 4 000, 00 доларів США та штраф у суму 1 000, 00 доларів США. Оскільки ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1 в повному обсязі отримані грошові кошти, а саме частину авансового платежу у розмірі 1 000, 00 доларів США, у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2 000, 00 доларів США.

Також, позивачем на підтвердження порушення ОСОБА_2 умов угоди від 27.07.2020 року, не долучено до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів, що саме відповідачем було порушено зобов`язання, покладені не неї угодою. Долучені позивачем до матеріалів справи документи, свідчать лише про факт укладення угоди від 27.07.2020 року та факт передачі авансового внеску.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 17.09.2020 року та 25.09.2022 року ОСОБА_2 зверталась до ОСОБА_1 та директора ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ» Саламатіної С. І. із запрошенням на підписання договору, на виконання угоди від 27.07.2020 року (а.с. 26, 28, 33).

22.09.2020 року було складено акт про нез`явлення представника ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ» та ОСОБА_1 для підписання договору (а.с. 30).

30.09.2020 року було складено акт про відмову від підписання договору та залишення приміщення торгівельного центру представником ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ» (а.с. 35).

05.10.2020 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 із листом, відповідно до якого угода від 27.07.2020 року припиняє дію у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 та представника ТОВ «ТУ ГОУ ТРЕВЕЛ», у листі просила повідомити банківські реквізити для зарахування коштів, а саме частини авансу за вирахуванням штрафу (а.с. 36).

Як встановлено судом, вказані кошти у сумі 3 000, 00 доларів США було провернуто позивачу.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В статті 89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення відповідачем ОСОБА_2 зобов`язання, передбаченого угодою від 27.07.2020 року, а доводи позивача ґрунтуються виключно на його поясненнях та припущеннях і спростовуються самим змістом угоди та документами, долученими сторонами, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 207, 526, 599, 610, 611, 626, 627, 628, 636 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Г.О.Матійчук