Номер провадження 2/754/168/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Ковалевського Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2020 року ОСОБА_3 , через представника позивача - адвоката Порхуна Сергія Валерійовича, звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в якому просить:

-витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м.;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3222,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ «СВЕДБАНК», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», був укладений кредитний договір № 2630/0308/45-004. Згідно з п. 1.4 кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м. Позивач придбала зазначену у договорі квартиру на підставі Договору купівлі-продажу квартири серії ВКІ №596521 від 12.03.2008, укладеного з ОСОБА_4 . Одночасно з укладенням кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та позивачем був укладений Іпотечний договір № 2630/0308/45-004-Z-01 від 12.03.2008, предметом якого є забезпечення виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором за рахунок Квартири. 28.11.2012 між Банком та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з якими ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», відступив свої права вимоги до боржників Банку, в тому числі зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором, укладеним з позивачем. 22.05.2015 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернуло стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та зареєструвало за собою право власності на Квартиру. Реєстрація була здійснена державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. 19.11.2015, вважаючи вказані дії ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» незаконними, позивач звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2019 у справі № 754/16303/15-ц позов було задоволено частково, вирішено скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни № 21520288 від 22.05.2015 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м. за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс». Постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2020 у справі № 754/16303/15-ц апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» залишено без задоволення, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2019 залишено без змін. Під час розгляду справи № 754/16303/15-ц позивачу стало відомо, що 16.12.2015 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відчужила право власності на квартиру на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з інформаційною довідкою № 227322327 від 08.10.2020 право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 8892 від 16.12.2015, зареєстрованого приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П. Згідно з договором купівлі-продажу від 16.12.2015, укладеного між відповідачем та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», продавець передає, а відповідач як покупець приймає Квартиру. Згідно з п. 2 договору продаж вчинено за 322 279,00 грн. У п. 6 договору зазначено, що продавець стверджує, що судові спори щодо Квартири не ведуться, що дійсності не відповідало, оскільки станом на 16.12.2015 провадження у справі № 754/16303/15-ц вже було відкрито, про що було відомо ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Позивач вважає, що оскільки реєстрацію права власності на Квартиру за ТОВ «Факторингова «Вектор Плюс» було визнано судом незаконною та скасовано судовим рішенням у справі № 754/16303/15-ц, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на момент укладення договору не набуло право власності на Квартиру, власником Квартири залишалася позивач. Оскільки Квартира вибула з власності позивача поза її волею, позивач вважає, що наявні підстави для витребування такого майна з власності відповідача.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; підготовче засідання призначено на 23.02.2021.

23.02.2021 підготовче засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та представника третьої особи на 30.03.2021.

29.03.2021 до суду від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити вчиняти реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вносити зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 754/16865/20.

30.03.2021 підготовче засідання відкладено на 16.04.2021 для повторного повідомлення про розгляд справи відповідача та представника третьої особи.

16.04.2021 підготовче засідання також відкладено на 20.05.2021 у зв`язку з відсутністю належного повідомлення про розгляд справи відповідача та представника третьої особи.

20.05.2021 підготовче засідання відкладено на 23.06.2021 для надання можливості представнику третьої особи підготувати письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

23.06.2021 підготовче засідання відкладено на 07.09.2021 для надання можливості відповідачу скористатися правовою допомогою.

07.09.2021 підготовче засідання відкладено на 19.10.2021 у зв`язку з клопотанням представника третьої особи про відкладення розгляду справи.

19.10.2021 у підготовчому засіданні від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_3 не довела можливість витребувати з його володіння квартиру АДРЕСА_1 , з огляду на підстави, передбачені положеннями статті 388 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19.10.2021 закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті на 02 грудня 2021 року.

У судове засідання 02.12.2021 з`явилися представник позивача та третьої особи. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи у судовому засіданні 02.12.2021 заявив усне клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. У розгляді справи оголошено перерву до 31.01.2022.

26.01.2022 від представника позивача надійшли пояснення, в яких йдеться про те, що, на думку сторони позивача, перебіг позовної давності почався з 08.10.2020, коли представник позивача і сама позивачка дізналися про порушення прав позивача; при цьому, позовна заява подана 10.12.2020, тобто через 2 місяці з дня коли позивачка дізналася по порушення свого права. Однак, у будь-якому випадку, підставою для позову є рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2019 у справі № 754/16303/15-ц, залишене в силі постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2020 (дата набрання чинності 05.08.2020) та частково постановою Верховного Суду від 01.12.2021, яким визнано незаконним та скасовано рішення про реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Отже, враховуючи, що протягом 2015-2021 років позивач здійснювала захист свого права в судовій справі № 754/16303/15-ц, рішення судів в якій є підставою для звернення з даним позовом, позивач вважає, що строки позовної давності нею не пропущено. Окрім того, представник позивача, обґрунтовуючи неможливість застосування наслідків спливу позовної давності за заявою третьої особи послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц. Також сторона позивача вказує, що 01.12.2021 Верховний Суд ухвалив постанову за результатами розгляду касаційної скарги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у справі № 754/16303/15-ц, якою визнав незаконною державну реєстрацію права власності на квартиру ОСОБА_3 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», залишаючи без змін у цій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 05.08.2020, якими задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 754/16303/15-ц, звернення стягнення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на квартиру позивача АДРЕСА_1 , було незаконним, тобто позивач є єдиним законним власником квартири. А тому, за твердженням позивача, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не мало права відчужити квартиру позивача без її волі на користь відповідача, оскільки такі дії є незаконними та не можуть мати юридичних наслідків; з чого слідує, що відповідач заволодів майном позивача незаконно, без відповідної правової підстави. Тому, на підставі ст. 387, 388 ЦК України позивач просить витребувати квартиру з чужого незаконного володіння відповідача.

31.01.2022 розгляд справи відкладено на 18.02.2022 для надання можливості відповідачу та представнику третьої особи ознайомитися із письмовими поясненнями позивача.

18.02.2022 від представника третьої особи надійшли письмові пояснення щодо попуску позивачем позовної давності, до яких долучені додаткові докази.

Судом долучено до матеріалів справи письмові пояснення третьої особи від 18.02.2022, однак додаткові докази, додані до пояснень, ухвалено не приймати до розгляду на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України (докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї).

У судовому засіданні 18.02.2022 відповідач подав письмову заяву, в якій просив суд врахувати пропуск позивачем позовної давності та відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропуском позовної давності позивачем для звернення до суду.

У судовому засіданні 18.02.2022 оголошено перерву до 14.03.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача для надання можливості подати пояснення щодо поважності пропуску позовної давності у зв`язку з поданою заявою відповідача.

14.03.2022 розгляд справи не відбувся, наступне судове засідання призначено на 25.05.2022.

11.05.2022 від відповідача надійшла заява про застосування «строку позовної давності та її обґрунтування і пояснення» з додатками.

У судовому засіданні 25.05.2022 заяву відповідача від 11.05.2022 залишено без розгляду на підставі ст. 183 ЦПК у зв`язку з тим, що вона не підписана відповідачем. У розгляді справи оголошено перерву до 07.09.2022.

25.05.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про застосування «строку позовної давності та її обґрунтування і пояснення», до якої долучені додаткові докази. У заяві йдеться про те, що у справі № 754/16303/15-ц відповідачами були Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова Марина Євгенівна, треті особи Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 . Позивач був обізнаний, що власником предмету іпотеки після Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є ОСОБА_2 . Рішення Деснянського районного суду міста Києва ухвалено 11.11.2019, постанова Київського апеляційного суду - 05.08.2020. Як позивач, так і його представники, а також інші особи ( ОСОБА_2 , представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» Ковалевський Є.В.) приймали участь в засіданнях у справі № 754/16303/15-ц. Інтереси позивача представляло декілька інших адвокатів, вони та позивач були обізнані про факт продажу предмету іпотеки задовго до прийняття рішення судом. Твердження нового представника позивача, що він і позивач дізналися про відчуження предмету іпотеки від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на користь іншої особи лише 08.10.2020 не відповідає дійсності. Також відповідач зазначає, що у справі № 754/16303/15-ц ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було відповідачем-1, а ПНКМНО ОСОБА_6 відповідачем-2. Позивач в позовній заяві просив суд: визнати недійсним свідоцтво про право власності; скасувати рішення державного реєстратора. Судом відмовлено у задоволенні вимоги № 1, та задоволено вимогу № 2. Тобто, у цій справі право власності відповідача-1 позивачем не оспорено, незаконність дій відповідача-1 та порушення саме ним прав та законних інтересів позивача не доведено. Скасовано тільки рішення відповідача-2, але відповідач-1 не приймав рішення державного реєстратора, не є суб`єктом владних повноважень та не відповідає за дії державного реєстратора. Інше же рішення (відповідача-1 про звернення стягнення на предмет іпотеки) не оспорювалось, як й не оскаржувалось набуте іпотекодержателем право власності. Тому, на думку відповідача, представник позивача у справі № 754/16865/20 помилково посилається, що майно вибуло з володіння позивача поза його волею, та перебуває у новому володінні незаконно. Суд у справі №754/16303/15-ц задовольнив позов частково лише в частині адміністративних відносин з суб`єктом владних повноважень та відмовив в задоволенні позову в частині цивільно-правових відносин з іпотеко держателем. Але підстави набуття права власності ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а потім й новим власником) не оскаржені, як й не оскаржений договір купівлі-продажу. З огляду на зазначене, відповідач просить застосувати до вимог позивача пропуск ним позовної давності, та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом долучено до матеріалів справи заяву про застосування «строку позовної давності та її обґрунтування і пояснення» від 25.05.2022, однак додаткові докази, додані до заяви, ухвалено не приймати до розгляду на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України (докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї).

06.09.2022 через електронну пошту суду та 07.09.2022 до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, в якій зазначається, що в листопаді 2015 року в межах позовної давності ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. 07 грудня 2015 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, було відкрито провадження. Представник позивача вважає, що строк позивачем пропущено з поважних причин, оскільки вони не залежали від сторони позивача, а від черговості розгляду справ та завантаженості суддів. Так, упродовж 2015-2021 років позивач здійснювала захист свого права власності у справі № 754/16303/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. 01.12.2021 Верховний Суд ухвалив постанову за результатами розгляду касаційної скарги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у справі № 754/16303/15-ц, якою визнав незаконною державну реєстрацію права власності на квартиру ОСОБА_3 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», залишаючи без змін у цій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 05.08.2020, якими задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Порушення прав позивача, за захистом яких звернувся останній в межах справи 754/16865/20, сталося після звернення з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Захистити своє право шляхом доповнення позовних вимог позивач не могла, адже процесуальний кодекс не передбачає можливості додавати нові позовні вимоги до існуючого позову. Так само, станом на дату укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», право позивача юридично не було порушеним та, відповідно, було відсутнє нормативно-правове обґрунтування вимог позивача. У зв`язку з викладеним, представник позивача просила визнати поважними причини пропуску строку позовної давності за позовними вимогами про витребування квартири АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння та поновити позивачу строк на звернення до суду з даним позовом з підстав, наведених у цій заяві.

У судове засідання 07.09.2022 з`явилися представник позивача, відповідач, а також представник третьої особи. Представник позивача просила визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач та представник третьої особи заперечили щодо позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

12.03.2008 між ВАТ «СВЕДБАНК», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 2630/0308/45-004 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 59 000 доларів США на строк по 11 березня 2033 року включно та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором.

Згідно з п. 1.4 кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м.

12.03.2008 ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири серії ВКІ № 596521 від 12.03.2008, укладеного з ОСОБА_4 . Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу продаж вчинено за погоджену сторонами суму: 398 950,50 грн.

Право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано в Київському міському БТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 004525 від 08.04.2008.

Одночасно з укладенням кредитного договору в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «СВЕДБАНК», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір № 2630/0308/45-004-Z-01 від 12.03.2008, відповідно до умов якого забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору № 2630/0308/45-004 від 12 березня 2008 р., укладеного між Іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх погашення, розміру процентів та інших умов (надалі - «Кредитний договір»). На забезпечення виконання Основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з якими ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», відступив свої права вимоги до боржників Банку, в тому числі зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором, укладеним з позивачем.

22.05.2015 у зв`язку з переходом усіх прав та обов`язків за іпотечним договором на підставі укладених договорів ТОВ «ФК «Вектор Плюс», скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулось до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М. Є. та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 .

19.11.2015 позивач звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є., третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

07.12.2015 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі № 754/16303/15-ц.

16.12.2015 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за яким подавець передав, а покупець прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з п. 2 цього договору продаж вчинено за 322 279,00 грн.

Згідно з інформаційною довідкою № 227322327 від 08.10.2020 право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 8892 від 16.12.2015, зареєстрованого Приватним нотаріусом КМНО Ковальчук С.П.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2019 у справі № 754/16303/15-ц позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є., третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно задоволено частково. Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни № 21520288 від 22.05.2015 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м. за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2020 у справі № 754/16303/15-ц апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» залишено без задоволення, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2019 залишено без змін.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду у справі № 754/16303/15-ц мотивовані тим, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» здійснило примусове стягнення спірної квартири без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на спірну квартиру відмовлено, оскільки позивачем не доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами наявність у відповідача свідоцтва про права власності на нерухоме майно.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 754/16303/15-ц рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно скасовано. Ухвалено у справі у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відмовлено з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови. Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2020 року в частині позовної вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно залишено без змін.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 754/16303/15-ц зазначено, що:

«У зв`язку з переходом усіх прав та обов`язків за іпотечним договором на підставі договорів про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс», скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулось до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М. Є. та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки спірну квартиру.

Ураховуючи, що на час реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» діяли обмеження щодо примусового звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи за кредитом, наданим в іноземній валюті, державний реєстратор зобов`язаний був перевірити відповідність спірної квартири вимогам, визначеним у пункті 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Кредит, на забезпечення повернення якого квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку, надавався позивачу в іноземній валюті, указана квартира, площа якої не перевищує 140 кв. м., придбана за кредитні кошти та використовується позивачем та її малолітнім сином як місце постійного проживання.

З огляду на наведене у державного реєстратора не було підстав для здійснення 22 травня 2015 року державної реєстрації права власності на зазначену квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Зазначене є самостійною та безумовною підставою для скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно за іпотекодавцем, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М. Є. від 22 травня 2015 року №21520288 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Обраний позивачем спосіб захисту прав відповідає змісту порушеного права та сприяє ефективному його поновленню у спосіб, визначений чинним законодавством України. Скасування оскаржуваного ОСОБА_3 рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» сприяє захисту її права власності на спірну квартиру».

Позивач вважає, що оскільки реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Факторингова «Вектор Плюс» було визнано судом незаконною та скасовано судовим рішенням у справі № 754/16303/15-ц, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не мала права відчужувати квартиру позивача без її волі на користь відповідача, відповідач заволодів майном позивача незаконно, без відповідної правової підстави, тому позивач просить витребувати спірну квартиру з чужого незаконного володіння відповідача.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з приписами частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2022 року у справі № 205/4477/17 зазначається, право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України).

Як встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2019 у справі № 754/16303/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 01.12.2021 в цій частині позовних вимог, квартира вибула з власності позивача ОСОБА_3 внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яким було зареєстровано право власності на підставі рішення приватного нотаріуса Єгорової М.Є. про державну реєстрацію прав, індексний номер 215220288 від 22.05.2015.

Більш того, як було встановлено постановою Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 754/16303/15-ц, квартира використовується позивачем ОСОБА_3 та її малолітнім сином як місце постійного проживання. Доказів наявності у ОСОБА_3 іншого нерухомого майна ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не надано.

Вищевказані обставини, встановлені судами у справі № 754/16303/15-ц, є підтвердженням того, що квартира позивача вибула з володіння позивача не з її волі, а внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яке звернулось до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М. Є. та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , однак така державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» скасована у судовому порядку.

Оскільки спірна квартира вибула із приватної власності позивача на підставі рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасованого в судовому порядку у справі № 754/16303/15-ц через його незаконність, волі позивача на таке вибуття не було. Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірної квартири в порядку статті 388 ЦК України.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 25 січня 2017 року у справі № 916/2131/15, від 23 листопада 2016 року у справі № 916/2144/15, від 02 листопада 2016 року у справі № 522/10652/15-ц, від 05 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15 та з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16.

Щодо позовної давності

Водночас, як зазначалося вище, відповідач подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, а представник позивача просив визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до усталених загальних правових висновків Верховного Суду щодо порядку застосування позовної давності, викладених, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року у справі № 916/2128/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 914/197/19, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Щодо початку перебігу позовної давності

За правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна. Порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням. Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб. При цьому з метою забезпечення єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, висловлених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 711/802/17 та від 6 червня 2018 року у справі № 520/14722/16-ц, згідно з якими початок перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України відліковувався з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно, а не з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу.

Отже, у даній справі порушення права власності позивача відбулося у момент реєстрації права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач дізналася або могла дізнатися про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу, тобто з 22 травня 2015 року.

Щодо причин пропущення позовної давності, які наведені позивачем

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 зазначено, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

При цьому, очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій на думку добросовісного розсудливого спостерігача виключає необхідність вчинення процесуальних дій спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі заяв про закриття провадження у справі, подачі позовів в порядку іншого судочинства тощо. За таких обставин є неправильним та несправедливим покладення виключно на позивача відповідальності за строки розгляду справи в судах, і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

В листопаді 2015 року в межах строку позовної давності ОСОБА_3 , звернулась до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

07 грудня 2015 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни, 3-я особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, - про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, було відкрито провадження.

Позивач вказує, що нею пропущено строк звернення до суду з поважних причин, оскільки вони не залежали від сторони позивача, а від черговості розгляду справ та завантаженості суддів.

Так, упродовж 2015-2021 років позивач здійснювала захист свого права власності у справі № 754/16303/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

01.12.2021 Верховний Суд ухвалив постанову за результатами розгляду касаційної скарги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» у справі № 754/16303/15- ц, якою визнав незаконною державну реєстрацію права власності на квартиру ОСОБА_3 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», залишаючи без змін у цій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 05.08.2020, якими задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Підставою для позову є рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2019 у справі № 754/16303/15-ц, залишене в силі постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2020 та постановою Верховного Суду від 01.12.2021, яким визнано незаконним рішення про звернення стягнення на квартиру позивача як на предмет іпотеки.

Представник позивач зауважує, що порушення права позивача, за захистом яких звернувся останній в межах справи 754/16865/20, сталося після звернення з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно; захистити своє право шляхом доповнення позовних вимог позивач не могла, адже процесуальний кодекс не передбачає можливості додавати нові позовні вимоги до існуючого позову. Так само, станом на дату укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» право позивача юридично не було порушеним та, відповідно, було відсутнє нормативно-правове обґрунтування вимог позивача.

Розглянувши наведені позивачем причини пропуску позовної давності, суд вважає, що вони є поважними, оскільки протягом 2015-2021 р. позивач здійснювала захист свого права в судовій справі № 754/16303/15-ц, рішення судів в якій є підставою для звернення з даним позовом; розгляд справи № 754/16303/15-ц був тривалим і не залежав від сторони позивача, а від черговості розгляду справ та завантаженості судів.

Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту.

З огляду на зазначене, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про витребування майна із чужого незаконного володіння, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судові витрати позивача зі сплати судового збору мають бути відшкодовані за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3222,79 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», , адреса: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 28 А.

Повний текст рішення складено 30.09.2022.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК