Справа № 175/1689/20
Провадження № 2/175/415/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року смт.Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Новік Л.М.

за участю секретаря:Гонти С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.01.2018 р. близько 08.30 год. по вул. Сухомлинського, 48 в смт. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки "FAW-СА3252", д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті якої пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому правої великогомілкової кістки. Постановою про закриття кримінального провадження № 0000191 від 03.05.2018 р., встановлено що 17.01.2018 р. близько 08.30 год. в с. Слобожанському на вул.. В. Сухомлинського в районі будинку № 48 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "FAW-СА3252", д/н НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Враховуючи наслідки ДТП, Позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода. Спричинена матеріальна шкода проявилася у витратах, понесених Позивачем на лікування, у тимчасовій та стійкій втраті працездатності. Спричинена моральна шкода полягала у фізичному болю та стражданнях, які позивач поніс внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Даний факт підтверджується: Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.03.2018 р., згідно якого позивач перебував на лікуванні у стаціонарі з 12.02.2018 р. по 01.03.2018 р. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвишеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Враховуючи норми вищезазначеної статті Цивільного кодексу України, є підстави стверджувати, що ДТП відбулася внаслідок діяльності пов`язаної з використанням транспортного засобу, який являється джерелом підвищеної небезпеки, що дає беззастережні підстави вважати, що і спричинена Позивачу шкода завдана саме джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_2 володів транспортним засобом "FAW-CA3252", д/н НОМЕР_1 , (джерелом підвищеної небезпеки) на момент настання ДТП не на відповідній правовій підставі - немає.

Як зазначається в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2016 року по справі № 607/18544/14-ц шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи.

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АК/5893378, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

Відносини відповідача та особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду третім особам регулюються спеціальним законом, а саме Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", про що зазначено у останньому абзаці, що передує Розділу 1 цього закону. Також даним законом врегульовані відносини між позивачем, як потерпілою особою в розумінні даного закону (п. 1.3 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") та відповідачем, як страховиком в розумінні даного закону (п. 1.2 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищевикладене, 09.08.2019 р. Відповідачу було подано представником Позивача Мелех Д.О., який діє на підставі Довіреності № 1-1598 від 21.06.2019 р., Повідомлення про ДТП від 08.08.2019 р. та Заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності в розмір 5 336,30 грн., страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності в розмірі 44 676,00 грн. та страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмір 2 500,61 грн. з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заяви на виплату окрім обгрунтування вимог до страховика містили і відомості про визначення їх розміру. Таким чином до Відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування спричиненої шкоди його страхувальником, були пред`явлені вимоги сплатити страхове відшкодування в загальному розмірі 52 512,91 грн.

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Згідно довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.03.2018 року позивач перебував на лікуванні у хірургічному відділенні КП «Солонянська ЦПЛЦ» та був тимчасово непрацездатний протягом 18 днів з 12.02.2018 року по 01.03.2018 р. Розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП 3723,00 грн., розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності за 18 днів становить 2233,80 грн.

Щодо відшкодування шкоди по стійкій втраті працездатності, позивач зазначає, що у відповідності до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №014882 від 25.10.2018 р. позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, тому йому підлягає відшкодування 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, тобто 3723,00х12=44676,00 грн.

Відповідно ст..26-1 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 2233,80 грн.+44676,00 грн.+х5%=2345,49 грн.

Загальна сума належного до стягнення страхового відшкодування становить 49255,29 грн.

Не виконавши вимоги п.36.2 Закону та не погодивши розмір страхового відшкодування з позивачем, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 24627,65 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 24627,65 грн.

Також загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги Замовнику становить 5 годин 00 хвилин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормогодини в розмірі 1 000,00 грн., становить 5 000,00 грн. В подальшому під час розгляду справи в суді позивач очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. у зв`язку із розглядом справи.

Просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, стійкою втратою працездатності та заподіяною моральною шкодою у загальному розмірі 24 627 (Двадцять чотири тисячі шістсот двадцять сім) гривень 65 копійок. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу.

Відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» - подано до суду відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, в якому представник проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні. Зокрема, заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві покликається на те, що оскільки у спірних правовідносинах мало місце порушенняправил дорожнього руху пішоходом ОСОБА_1 , страховою компанією на підставі п. 36.3.ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.2 ст.1193 ЦК Україниправомірно було зменшено суми відповідних відшкодувань на половину.

Представником позивача, адвокатом Стефківським В.І. було подано відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами відповідача, щодо зменшення розміру страхового відшкодування, вважає що відповідачем не доведено грубої необережності позивача. Позовні вимоги про стягнення в загальному розмірі страхового відшкодування 24627,65 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн. просив задовольнити.

Представником Позивача, адвокатом Стефківським В.І. подано клопотання про розгляд справи без їх участі, в якій він просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, судом встановлено наступне.

17.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до фабули якого 17.01.2018 року близько 08 год. 30 хв. в Дніпровському районі в с. Слобожанськму на вул.. в. Сухомлинського, в районі будинку №48, автомобіль "FAW ", д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , скоїв наїзд на ОСОБА_1 . Внаслідок даної ДТП пішоходу ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелом правої голені.

03.05.2018 року постановою слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 17.01.2018 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 10).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження № 0000191 від 17.01.2018 року в ході розслідування даного кримінального провадження встановлено, що 18.01.2018 року ОСОБА_1 направлено до Дніпропетровського обласного Бюро судово-медичної експертизи з метою встановлення ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 10.02.2018 року до СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов лист від начальника КЗ «ДОБСМЕ» ДОР Войченка В.В., в якому повідомлено, що у відділ судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачений та інших осіб надійшла постанова про призначення судово-медичної експертизи по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06 грудня 2017 року, а також письмова заява про відмову від проходження судово-медичної експертизи. Для відповіді на питання постанови необхідно надати оригінали всієї медичної документації, рентгенівських знімків та обов`язкове обстеження ОСОБА_1 на підставі п.4.1., п.4.4. та п.4.13.4 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Враховуючи викладено повертають надані документи без виконання. Крім того, проведеними слідчими (розшуковими) заходами встановити місце знаходження ОСОБА_1 не надалося можливості, оскільки засобів зв`язку у нього відсутні та по місцю мешкання останній не проживає та не з`являється. В ході досудового слідства проведені всі можливі слідчі дії, але встановити однозначно і об`активно як саме поводив себе пішохід до моменту наїзду (стояв чи рухався, якщо рухався, то в якому темпі і в якому напрямку) не надалось можливим, а дані обставини мають значення для кримінального провадження так як є невід`ємною частиною механізму дорожньо-транспортної пригоди. У кримінальному провадженні не надається можливим встановити повний механізм дорожньо-транспортної пригоди, що унеможливлює кваліфікувати дії водія ОСОБА_2 та дії пішохода ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "FAW", д/н НОМЕР_1 станом на 17.01.2018 року була застрахована в ПрАТ «СК «Перша», що підтверджується полісом № АК5893378 (а.с. 19).

09.08.2019 р. представником позивача Мелех Д.О., який діє на підставі Довіреності № 1-1598 від 21.06.2019 р., повідомлення про ДТП від 08.08.2019 р. та Заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності в розмір 5 336,30 грн., страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності в розмірі 44 676,00 грн. та страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмір 2 500,61 грн. з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування.

28.10.2019 року та 11.01.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 24627,65 грн.

Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають.

Відповідно дост.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідност.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захист.

Згідно довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, вбачається що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у хірургічному відділенні КП «Солонянська ЦРЛ» ДОР з приводу несвіжого відкритого перелому с/з в/гомілкової кістки праворуч, термін лікування з 12 лютого 2018 року по 01 березня 2018 року. (а.с.15).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціального експертною комісією серія 12 ААБ №014882 вбачається, що ОСОБА_1 , 03.01.1991 року 25.10.2018 р. було встановлено ІІІ група інвалідності від загального захворювання терміном на 1 рік з приводу побутової травми 17.01.2018 р. (а.с.17).

Згідно довідки виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ДОР» міжрайонна травматологічна МСЕК №1 №77 від 20.11.2019 року, вбачається що пацієнт ОСОБА_1 1991 р.н. дійсно вперше був оглянутий 25.10.2018 року та йому згідно Нак. МОЗ №561 від 05.09.2011 р. «Інструкція про встановлення груп інвалідності» та постанови КМУ №1317 від 12.12.2009 «Положення про МСЕ» було встановлено ІІІ групу інвалідності від загального захворювання терміном на 1 рік з приводу побутової травми 17.01.2018 р., що було підтверджено довідкою травм МСЕК Сер 12ААБ№014882 від 24.09.2018 р. та ІПР №1328. (а.с.16).

Пунктом 7постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до вимогст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

28.10.2019 року та 11.01.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 24627,65 грн., що становить 50% відсотків від шкоди, яку просив відшкодувати страхувальник.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами п.22.1ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цимЗаконом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За правиламист. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з підпунктами 37.1.1-37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цимЗаконом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП;

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку(п. 36.7ст. 36 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Пунктами 1, 3 ч. 2ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої ч. 2 ст. 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановленоЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правиласт.1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної силизаконом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього, за відсутності обставин, які вказують, що потерпілий передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду.

Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили.

В даному випадку суд не може брати до уваги посилання на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25.01.2021 року, на яку звертає увагу представник відповідача, оскільки вона не носит преюдиційного характеру для суду, крім того, встановлення наявності чи відсутності умислу потерпілого, чи його встановлення грубої необережності потерпілого здійснюється у кожному конкретному випадку, з урахуванням наданих доказів.

У постанові слідчий зазначив, що в ході досудового слідства встановити однозначно і об`єктивно як саме поводив себе пішохід ОСОБА_1 до моменту наїзду не надалось можливим, а дані про обставини мають значення для кримінального провадження так як є невід`ємною частиною механізму дорожньо-транспортної пригоди, встановити повний механізм дорожньо-транспортної пригоди не надалось можливим, що унеможливлює кваліфікувати дії водія ОСОБА_2 та дії пішохода ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 182/2352/14-к наголосив на тому, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої особи, завданої внаслідок ДТП, необхідно здійснити належну оцінку порушення потерпілимПравил дорожнього руху України.

Згідно ч. 2ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідачем не доведено суду, що з боку позивача була наявна груба необережність, яка сприяла виникненню або збільшенню шкоди, а тому суд вважає, що підстави для зменшення розміру відшкодування шкоди відсутні.

Ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`визначено у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 17.02.2018 року становить 3723,00 грн., згідно ЗУ «Про Державний бюджет на 2018 рік».

Позивач перебував на лікуванні у хірургічному відділенні КП «Солонянська ЦПЛЦ» та був тимчасово не працездатний 18 днів (з 12.02.2018 року по 01.03.2018 року).

На час настання страхового випадку позивач був не працевлаштованим, тому виходячи із вимог ст. 25 вказаного Закону, розмір страхового відшкодування за 18 днів тимчасової непрацездатності буде складати 2233,80 грн.

Згідно вимог ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. 26.2. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Розмір шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності позивача становить 44 676,00 грн. (12х3723,00 грн.).

Згідно вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Шкода заподіяна здоров`ю позивачу складає 46909,80 грн. (2233,80 грн.+44676,00 грн.), 5% від вказаної суми шкоди буде становити 2345,49 грн.

Таким чином, відповідач ПАТ «Страхова компанія «Перша» мав обов`язок провести виплату страхового відшкодування, пов`язаного з відшкодуванням шкоди заподіяної здоров`ю та моральної шкоди у загальному розмірі 49255,29 грн., проте відповідач свої зобов`язання виконав частково у розмірі 24,627,65 грн. з підстав, які в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню не доплачене страхове відшкодування у розмірі 24627,65 грн.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на підставі системного аналізу викладених норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимогст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

За таких обставин,з відповідача слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

Згідно п. 1 ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачем надано договір про надання правової допомоги № №0184-ц від 07.05.2020 року (а.с.23), додаток до договору (а.с.24), детальні описи робіт (а.с. 25) надана правова допомога на час звернення до суду з позовом склала 5000 гривень.

За таких обставин, враховуючи встановлені частинами 4-6ст. 137 ЦПК України критерії співмірності, сума гонорару підлягає відшкодуванню в розмірі 5000,00 грн., що, на думку суду, відповідає зазначеним критеріям.

На підставі вищевикладеного ст.ст.16, 979, 1166, 1167, 1168, 1187, 1193 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, стійкою втратою працездатності та заподіяною моральною шкодою у загальному розмірі 24 627 (Двадцять чотири тисячі шістсот двадцять сім) гривень 65 копійок та 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) витрати на правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Новік