Справа № 732/1296/21
Провадження 2/732/15/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Карпинської Н.М., секретар - Воропаєва К.В., розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня, за участі в режимі відеоконференції із застосуванням онлайн-сервісу відеозв`язку Easycon представника позивача - адвоката ІєговськоїА.О., цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Ієговська А.О. звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» та просила стягнути з відповідача на користь позивача 5736,30 грн страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності, 44676,00 грн страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності, 2520,62 страхового відшкодування пов`язаного із заподіяною моральною шкодою.

Заявлені позовні вимоги мотивовані наступним.

16.06.2018 в м. Київ пішохід ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та опинився під колесами автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . Винним у дорожньо-транспортній пригоді і порушенні правил дорожнього руху визнаний ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністратвного стягнення. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 застрахована в АСК «Омега». Позивач звертався до відповідача як страховика з повідомленням про ДТП та із заявами на виплату страхового відшкодування, однак страховик відмовив у виплаті з чим позивач не погодився. Вказує, що шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини заподіювача шкоди. Суми страхового відшкодування визначає, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати та днів тимчасової непрацездатності, пов`язаної з отриманою у ДТП травмою, а також, виходячи із 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку у зв`язку із встановленням 111 групи інвалідності внаслідок отриманої в ДТП травми. Моральну шкоду обгрунтовує порушенням і вимушеними змінами у звичайному укладі життя та вираховує її грошовий еквівалент для відшкодування у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Також просить стягнути із відповідача судові витрати у розмірі судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду (а.с.155), участі у судовому засіданні свого представника не забезпечив. Отримував позов з додатками до нього завчасно до проведеного у справі підготовчого засідання. Відзиву у строк передбачений чинним законодавством не подав. У підготовчому засіданні участь також не приймав, подавши клопотання про витребування матеріалів закритого кримінального провадження щодо водія ОСОБА_2 із постановою про відсутність в його діях складу злочину та про призначення з урахуванням вихідних даних, які містяться у такому провадженні, судової автотехнічної екпертизи. У процесі підготовки справи до експертного провадження, судом отримано інформаційне повідомлення Оболонської окружної прокуратури м. Києва про те, що відомості по зазначеному в ухвалі факту дорожньо-транспортної пригоди до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, тому і кримінальне провадження не закривалось, постанова не виносилась, а рапорт, зареєстрований 16.06.2018 у журналі ЄО Оболонького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 списано до архіву Оболонського УП ГУНП у м. Києві.

У подальшому експертом експертне провадження було закрите з посиланням на те, що експертне дослідження з відповідями на питання, поставлені ухвалою суду, яка надійшла до Київського НДЕКЦ МВС 11.01.2022, не представляється можливим. Настали наслідки, передбачені ч.4 ст. 107 ЦПК України.

Клопотань про призначення експертиз під час судового засідання 06.10.2022 не заявлено.

У відповідності до ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами, а брати особисту участь у судовому розгляді - це право, а не обов`язок. Не прийнявши участь у судовому розгляді, тобто не забезпечивши участь свого представника, відповідач розпорядився своїми правами на власний розсуд.

Згідно п.1 частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши вимоги і заперечення сторін, визначившись з правовідносинами між сторонами і нормою права, яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Доведено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21013 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ "Акціонерна страхова компанія «Омега»", згідно Полісу № АМ3218101 обов`язкового страхування.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є : шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Суд, обгрунтовуючи підстави, покладені в основу часткового задоволення цього позову, вважає за доцільне розмежувати обгрунтування стягнення щодо матеріальної і моральної шкоди.

Підстави відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, завданої позивачу наступні.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону № 1961-ІV.

Згідно з підпунктами 37.1.1-37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

У відповідності до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.26) позивачем дотримано вимоги Закону про повідомлення страховика, додані до нього документи, однак в установлені строки страхове відшкодування не виплачено.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (пункт 36.7 статті 36 Закону № 1961-ІV).

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Непереборна сила - це юридична категорія і підлягає оцінці, виходячи із об"єктивних даних в момент ДТП. Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.06.2018, який міститься у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача (а.с.10-14 справа № 732/1349/18) відсутні дані щодо швидкості руху автомобіля і дослідження гальмівного шляху. Володілець джерела підвищеної небезпеки не є стороною у цій справі. Про наявність доказів непереборної сили страховиком суд не повідомлено.

Судом, враховується, що дорожньо-транспортна пригода трапилась через невиконання пішоходом вимог пункту 4,7, 4.14 ПДР, що відображено у постанові по справі № 732/1349/18 Городнянського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2018 року. Щодо водія відомості про ймовірне кримінальне правопорушення взагалі до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, протокол про адміністративне правопорушення не складався, а тому склад адміністративного чи кримінального правопорушення у діях ОСОБА_4 не перевірявся (а.с.144). Норми права у справах про дорожньо-транспортні пригоди не зазначають з достатньою чіткістю межі та спосіб здійснення дискреційних повноважень, наданих органам поліції. Ухвалене формальне рішення у формі висновку від 12.07.2018, затвердженого заступником начальника СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві щодо визначення підстав для складення протоколу щодо пішохода та відсутності підстав для провадження щодо водія, не було таким, яке б могли оскаржити, убезпечивши від свавілля та зловживань.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Із вихідних даних, зафіксованих в момент події, та доказів, наданих у розпорядження суду, стверджувати про непереборну силу, було б припущенням, що при доказуванні неприпустимо.

Виявлені наслідки у виді ущкодження здоров`я не були пов`язані з умислом особи. І хоча правила були допущені потерпілим свідомо, наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю є грубо необережні. Самим ОСОБА_1 недотримані елементарні вимоги обачливості, була відсутня передбачливість, котру можна вимагати від пересічної людини. Тому необережність ОСОБА_1 у цьому випадку була грубою.

Стверджувати про умисел потерпілого для звільнення власника джерела підвищеної небезпеки від обов"язку відшкодувати шкоду, підстави відсутні.

Згідно довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_1 безпосередньо одразу після дорожньо-транспортної пригоди пройшов повний курс стаціонарного лікування у КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» із 16.06.2018 по 22.06.2018. Лікувався з діагнозом: «Забій грудної клітки. Закритий багатоуламковий перелом середньої третини правої великогомілкової кістки із зміщенням уламків. Забій м`яких тканин правої гомілки» (а.с.15,20).

Невдовзі ОСОБА_1 продовжив своє лікування в Городнянській центральній районній лікарні із 04.07.2018 по 27.07.2018, згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого повний діагноз ОСОБА_1 : закритий багатоуламковий перелом правої великої гомілкової кістки із зміщенням (а.с.16). Хворий обстежений клінічно, лабораторно, інструментально. Лікувався скелетним витяжінням, знеболювачим, антибіотиками. Рекомендована кальцієва дієта (а.с.17). Згідно довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 09.07.2020, виданої КНП «Городнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Городнянської ЦРЛ з 04.07.2018 по 27.07.2018 з приводу закритого багатоуламкового перелому с/з правої великої гомілкової кістки зі зміщенням (а.с.21).

За формою індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видана медико-соціальною експертною комісією (а.с.24-25) вбачається, що 111 група інвалідності від захворювання з ураженням опорно-рухового апарату визначена ОСОБА_1 із 17.12.2018 уперше. Клініко-функціональний аналіз - Перелом інщих відділів гомілки. 111 група інвалідності із 17.12.2018 доводиться Довідкою до акту огляду МСЕК серії АВБ № 071564 (а.с.22) та Довідкою після переогляду до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 520894 (а.с.23).

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.18) внаслідок такого ж діагнозу ОСОБА_1 лікувався у Городнянській ЦРЛ також у період із 27.04.2020 по 08.05.2020, встановлено стійкий больовий синдром та значне порушення функцій опори і ходи.

Зазначені періоди тимчасової непрацездатності об`єднані одним діагнозом внаслідок травми, отриманої 16.06.2018 та перебувають із дорожньо-транспортною пригодою у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 не працевлаштований. Відповідно до ст. 25 Закону України № 1961-ІV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються для непрацюючої повнолітньої особи - у розмірі допомоги не меншому розміру мінімальної заробітно плати, встановленої чинним законодавством.

Мінімальна заробітна плата 3723 грн у 2018 році, тобто за один день це 124,10 грн. Обчислюємо суму відшкодування: 7днів х 124,10 грн = 868,70 грн; 24 х 124,10 грн= 2978,40 грн; 868,70 грн + 2978,40 грн = 3847,10 грн у 2018 році.

Мінімальна заробітна плата у 2020 році 4723 грн, тобто за один день це 157,43 грн. Обчислюємо суму відшкодування: 12 днів х 157,43 грн = 1889,16 грн у 2020 році.

А всього сума страхового відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за зазначені періоди ( 3847,10 грн +1889,16 грн) складає 5736,26 гривень.

Щодо здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності, то у відповідності до ст. 26 у пункті 26.2 Закону України № 1961-ІV мінімальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у разі встановлення 111 групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Згідно із статтею 6 Закону № 1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Датою дорожньо-транспортної пригоди, а отже і страхового випадку є 16.06.2018 і мінімальна заробітна плата на дату страхового випадку складала 3723 гривні, тобто 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становить 44676 гривень для цілей страхового відшкодування пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності потерпілим (інвалідом 111 групи) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

Однак, при підтвердженні вище вказаних розрахунків визначеними сумами, з урахуванням положення ч.2 ст. 1193 ЦК України, де визначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 4.14. Правил дорожнього руху пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження. ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху; д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку. Згідно пункту 4.7 Правил дорожнього руху пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Попереднім судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що позивач, не впевнившись у відсутності небезпеки, почав переходити проїжджу частину поза пішохідним переходом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої сам позивач набув зазначені ним травми. Тобто безумовно груба необережність потерпілого, з урахуванням конкретних обставин провадження, сприяла виникненню зумовленої йому джерелом підвищеної небезпеки шкоди. Тому суд, керуючись доказами і правосвідомістю, дійшов висновку, що вище зазначені суми підлягають зменшенню на половину, тобто до стягнення слід визначити суму 25206,13 гривень, що включає 2868,13 грн виплату страхового відшкодування, пов"язаного із тимчасовою втратою працездатності та 22338 грн виплату страхового відшкодування, пов"язаного із стійкою втратою працездатності.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд мотивує свій висновок наступним.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

Згідно п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За таких умов, отримана ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди під колесами автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 травма, безумовно завдала йому душевних страждань та болю внаслідок ушкодженого здоров"я, однак з урахуванням ступеня його особистої вини та, виходячи із вимог розумності і справедливості грошовий еквівалент відшкодування йому моральної шкоди слід визначити у межах страхової суми та 5 % від страхової виплати за щкоду, заподіяну здоров'ю згідно вимог ст. 26-1 Закону № 1961-1V, тому слід стягнути із страховика 1260,31 грн.

Питання розподілу витрат вирішувати в порядку, передбаченому ч.8 ст. 141 ЦПК України, роз`яснивши стороні, яка до закінчення судових дебатів у справі зробила про це відповідну заяву, що у разі неподання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, така заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, ст. 352, 354 ЦПК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статтями 23. 979, 980, 1167, 1187, частиною 2 статті 1193 ЦК України,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , інваліда 111 групи, до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», , адреса: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 48-Г, ЛІТЕРА А, про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», , адреса: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 48-Г, ЛІТЕРА А, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , інваліда 111 групи, 25206,13 грн (двадцять п`ять тисяч двісті шість гривень тринадцять копійок), що включає виплату страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності в сумі 2868,13 грн та виплату страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності в сумі 22338 грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», , адреса: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 48-Г, ЛІТЕРАА, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , інваліда 111 групи, 1260,31 грн (одну тисячу двісті шістдесят гривень тридцять одну копійку) як страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою.

Питання розподілу витрат вирішувати в порядку, передбаченому ч.8 ст. 141 ЦПК України, роз`яснивши стороні, яка до закінчення судових дебатів у справі зробила про це відповідну заяву, що у разі неподання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, така заява залишається без розгляду.

Датою складення повного тексту судового рішення є 11 жовтня 2022 року.

Суддя Карпинська Н.М.