Справа № 199/5213/22
(2/199/2319/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

05.10.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є її батьком, який є боржником за аліментами, присудженими рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-1247 до досягнення нею повноліття, в розмірі 42 390 грн. 50 коп.

29.06.2022 р. позивач набула повноліття та вступила на навчання до Університету імені Альфреда Нобеля, навчається на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Маркетинг», вартість навчання 40 000,00 грн. на рік, термін навчання на освітньому ступені «бакалавр» до 30.06.2025 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач не підтримує фінансово свою доньку, інших осіб на утриманні немає, офіційно працевлаштований, отримує дохід. Мати позивача перенесла важку операцію, отримує мінімальну пенсію по інвалідності, в повному обсязі забезпечувати потреби доньки не має можливості.

Предмет позову становить вимога про стягнення щомісяця з відповідача на користь позивача аліментів до закінчення нею навчання, але не більше ніж досягнення позивачем 23 років, в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з`явилася, в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив врахувати, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання (а.с. 25-42).

Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву, він перебуває на диспансерному обліку в Дніпропетровському міському центрі профілактики та боротьби зі СНІДом з 21.09.2015 р. (діагноз ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит, асоційований вірусом «С», хронічний холецисто-панкреатит). Група інвалідності третя з 01.03.2021 р. Відповідач отримує частину пенсії по інвалідності в розмірі 1013,50 грн. станом на вересень 2022 року. Жодних інших доходів він не має. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що твердження позивача про те, що відповідач є офіційно працевлаштованим, не відповідають дійсності.

Інша частина пенсії стягується виконавчою службою в рахунок заборгованості зі сплати аліментів на дитину ОСОБА_1 до 18 років: заборгованість станом на 01.10.2022 р. складає 38 310,00 грн., що також спростовує розрахунок, доданий до заяви позивачем, за яким заборгованість нібито складає 42390,50 грн.

Відповідач усвідомлює вимоги статті 199 Сімейного Кодексу України, що полягає в обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

При цьому відповідач зазначає, що жодних інших доходів, окрім пенсії по інвалідності, він не має. Щомісяця з пенсії виконавча служба утримує кошти в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів до 18 років залишок станом на 01.10.2022 р. складає 38 310,00 грн.

Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць із 1 липня 2022 року становить для працездатних осіб 2 600 грн.

Відповідач просив врахувати, що згідно статті 182 Сімейного Кодексу України суд при визначенні розміру аліментів має враховувати наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач просив врахувати розмір його єдиного офіційного доходу та наявність заборгованості зі сплати аліментів до 18 років, що складає станом на 01.10.2022 р. 38 310,00 грн.

Як встановлено судом, відповідач є батьком позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 7).

Відповідач є боржником за аліментами, присудженими рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-1247 до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Розмір заборгованості становить 38 310 грн. 00 коп. (а.с. 31).

Відповідач перебуває на диспансерному обліку в Дніпропетровському міському центрі профілактики та боротьби зі СНІДом з 21.09.2015 р. (діагноз ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит, асоційований вірусом «С», хронічний холецисто-панкреатит). Група інвалідності третя з 01.03.2021 р. (а.с. 29, 32).

Відповідач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1013,50 грн.

Суду не було надано доказів на підтвердження наявності у відповідача інших видів заробітку (доходу).

29.06.2022 р. позивач набула повноліття (а.с. 7), та вступила на навчання до Університету імені Альфреда Нобеля, навчається на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Маркетинг», вартість навчання 40 000,00 грн. на рік, термін навчання на освітньому ступені «бакалавр» до 30.06.2025 р. (а.с. 8).

Спірні правовідносини виникли із захисту прав позивача, повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на утримання від батька до закінчення навчання , та регулюються ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 198, 199 СК України.

Дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 76-80, ч. 1 ст. 81, ст. 89 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання передбачений ст. 199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено судом, позивач не працює, вступила на навчання та навчається на денній формі навчання.

На підставі ст. 199 СК України позивач має право на утримання від батька до досягнення двадцять трьох років.

Вказаного обов`язку відповідач не виконує.

Особливість такого утримання полягає у строковості дії (до досягнення 23 років) та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання - неможливості надавати матеріальну допомогу.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Як встановлено судом, позивач вступила навчання та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач не може надавати таку допомогу, оскільки є інвалідом, хворіє на важкі захворювання. Відповідач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 013,50 грн., що більше, ніж вдвічі, менше прожиткового мінімуму на одну особу (2 508,00 грн. з 01.07.2022 р.), та є боржником у виконавчому провадженні (розмір заборгованості 38 310,00 грн.), з якої сплачує заборгованість по аліментах.

Надані відповідачем докази неможливості чоловіка надавати таке утримання позивачем не спростовані.

Джерела отримання доказів вичерпані.

У зв`язку з вищенаведеним, оскільки утримання доньки, яка продовжує навчання, залежить від можливості батька надавати матеріальну допомогу, та в цій справі на підставі доказів встановлена відсутність можливості ОСОБА_2 надавати таку матеріальну допомогу, вочевидь відсутність порушення прав позивача з боку відповідача, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 13, 23, 89, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст.ст. 198, 199 СК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відмовити повністю.

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 06.10.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками.

Суддя В.В.Спаї