ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9726/20
провадження № 2/753/2719/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Єрош Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як законний представник малолітнього ОСОБА_5 , служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення до жилого приміщення, надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири і від дверей коридору загального користування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення до жилого приміщення, надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири і від дверей коридору загального користування.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги змінила, змінені підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач ОСОБА_7 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_8 з 4.10.1997 року. В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_9 . 27.04.2016 року позивач отримав ордер на сім`ю з трьох осіб на вселення до службової квартири АДРЕСА_1 , де вказані особи зареєструвались і є зареєстрованими на даний час. 13.01.2020 року позивач ОСОБА_7 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_8 про розірвання шлюбу, а 27.01.2020 року, повернувши з Кіровоградської області від своїх батьків, позивач не зміг потрапити до своєї квартири, оскільки відповідач замінила замок вхідних дверей спірної квартири, не повідомивши позивача. При цьому на вимогу ОСОБА_7 відкрити двері і надати клюі від вхідних дверей відповідач ОСОБА_8 не реагувала. В подальшому вона заперечувала щодо заміни замка, але згодом визнала, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, тому він не має права на користування данною квартирою. 27.01.2020 року позивач звернувся до Дарницького Управління поліції ГУНП в м. Києві з заявою про порушення відповідачем права користування житлом позивача. В ході перевірки було встановлено, що відповідач дійсно замінила замок вхідних дверей квартири. 31.01.2020 року близько 10-00 гордин ОСОБА_7 повторно здійснив спробу потрапити до спірної квартири, але мати відповідача вчинила галас, що позивач є сторонньою особою і хоче незаконно проникнути до житла та пограбувати його. 31.01.2020 року позивач повторно звернувся Дарницького Управління поліції ГУНП в м. Києві з заявою про порушення його житлових прав. З вказаного часу ОСОБА_7 не може потрапити до своєї квартири, користуватись житлом і своїми речами, тому просить усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку відповідача, вселити в спірну квартиру позивача та передати дублікати ключів від вхідних дверей квартири і від дверей коридору загального користування.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що з жовтня 2018 року шлюб існував між сторонами по справі формально. З цього часу фактичні шлюбні відносини між ними припинені, також вони не ведуть спільне господарство і не мають спільного бюджету. Вказане зазначив сам позивач у позові про розірвання шлюбу, який подав до Дарницького районного суду м. Києва 13.01.2020 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На наступний день після розірвання шлюбу, тобто 18.06.2020 року ОСОБА_7 звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, доводи позивача про вчинення відповідачем йому перешкод у користуванні квартирою на підставі звернення 13.01.2020 року ним з позовом про розірвання шлюбу до суду є безпідставними. В першій половині січня 2020 року ОСОБА_7 забрав всі свої речі і добровільно залишив місце проживання у спірній квартирі, мотивуючи тим, що він бажає жити окремо, при цьому ключі від вхідних дверей їх спільної квартири залишились у позивача і відповідач у нього їх не вимагала. Однак як потім було з`ясовано, він переїхав мешкати до місця проживання своєї співмешканки, з якою вони підтримували стосунки вже довгий час. Ніколи відповідач не чинила перешкоди позивачу у користуванні квартирою, навпаки, коли він залишив своє місце проживання, то він неодноразово приходив до квартири, відкриваючи вхідні двері своїм ключем, тому вважає, що даний позов був створений позивачем штучно з метою перешкодити позбавленню його права користування жилим приміщенням і зняття з реєстрації в спірній квартирі.

Представник 3-ї особи ОСОБА_9 ОСОБА_10 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні поясненням відповідача ОСОБА_8

3-ті особи ОСОБА_7 як законний представник малолітнього ОСОБА_11 та служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судові засіданні не з`явились, про дату і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом ч.1, ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_7 уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_8 4.10.1997 року. В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_9 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2020 року, яке набрало законної сили 20.07.2020 року, шлюб між сторонами було розірвано (т.1, а.с.71; 115).

Як регламентує ч.2, ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1, ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

За змістом ч.2, ст.121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Як наголошує ч.1, ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Як встановлено у судовому засіданні, 27.04.2016 року Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією старшому слідчому ГУ Національної поліції у м. Києві був виданий ордер №5330 на право зайняття службового жилого приміщення - квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю 3 осіб: його ОСОБА_7 , його дружину ОСОБА_12 , відповідача по справі, та їх сина ОСОБА_9 , 3-тю особу по справі (т.1, а.с.37; 208). Спірна квартира є ізольованою, не приватизованою, 2-х кімнатною квартирою загальною жилою площею 30,0 м2, розташованою на 12 поверсі 16-ти поверхового будинку. Зареєстрованими на день подачі позову до суду в спірній квартирі є особи, які зазначені у ордері (т.1, а.с.37; 208), що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади мі. Києва про зареєстрованих осіб (т.1, а.с.28).

В подальшому 7.08.2020 року позивач ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_13 , який був зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1199 (т.1, а.с.56-58). ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві у позивача ОСОБА_7 народився син ОСОБА_11 , який з 21.09.2020 року був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи (т.1, а.с.228). Тобто, на день розгляду справи в спірній квартирі є зареєстрованими чотири вищеописані особи (т.2, а.с.4).

Вказані вище обставини не заперечувались учасниками справи, тому не підлягають доказуванню на підставі ч.1, ст.81 ЦПК України.

Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

У своєму позові позивач вказує, що відповідач ОСОБА_8 після 13.01.2020 року замінила замки вхідних дверей спірної квартири та перешкоджала позивачу ОСОБА_7 користуватись вказаним житлом, не надавши ключів і не відкриваючи дверей. Так 27 та 30 січня 2020 року позивач двічі приходив до спірної квартири, але відповідач не допустила його до житла.

Як вбачається зі змісту довідки без номера, до канцелярії Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві надійшли два повідомлення від ОСОБА_7 про неправомірні дії його дружини ОСОБА_12 , яка замінила замки вхідних дверей квартири і не допускає заявника до житла. В ході перевірки двері квартири ніхто не відкрив, на залишені повідомлення ніхто не відреагував, телефоном ОСОБА_7 повідомив, що звернувся до суду з позовом про розподіл майна, до працівників поліції звернувся з метою інформування (т.1, а.с.50). А у супровідному листі Дарницьке управління поліції ГУ НП в м. Києві повідомило заявника ОСОБА_7 , що у його заяві описані події відносяться до цивільно-правових відносин і рекомендовано звернутись до суду для захисту порушених прав (т.1, а.с.49). Тобто, описаний зміст вказаних документів спростовує зміст позовної заяви ОСОБА_7 про те, що в ході перевірки за його заявами Дарницьким управлінням поліції було встановлено факт заміни відповідачкою замків вхідних дверей спірної квартири.

7.02.2020 року та 22.06.2020 року відповідач ОСОБА_14 звернулась з заявами до житлового органу ЖЕД-201 комунального підприємства „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва", інформуючи, що ОСОБА_7 останнім часом проживав в спірній квартирі епізодично, свої власні речі вивіз і добровільно залишив житло, при цьому ніхто з членів сім'ї йому перешкод у проживанні не чинив (т.1, а.с.122-123). Крім того, за змістом відповіді того ж житлового органу №53 від 22.06.2020 року за період з грудня 2019 року по теперішній час (22.06.2020 року - день формування інформації) ОСОБА_7 до ЖЕД-201 з жодним зверненням не звертався (т.1, а.с.125).

Суд не приймає до уваги відповіді Дарницького управління поліції, направлені відповідачці, про те, що з січня 2019 року по 6.05.2020 року ОСОБА_7 з заявами не звертався (т.1, а.с.134-135; 196-198), оскільки судом вже були встановлені та описані вище два таких його звернення.

Безпосередньо сама відповідач ОСОБА_8 стверджує, що замки вхідних дверей спірної квартири не міняла, у позивача залишались ключі від вхідних дверей і він неодноразово приходив до квартири, відкриваючи двері своїми ключами, і користувався житлом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що всю інформацію вона знає зі слів відповідача, яка розказувала, що позивач добровільно залишив спірну квартиру і виїхав до іншого місця проживання. Вона неодноразово була в квартирі, але з 2020 року ОСОБА_7 не бачила, як він хотів зайти до квартири, вона також не бачила. Свідок ОСОБА_16 повідомила суду, що знає дану родину з 2010 року, не раз була в квартирі, зі слів відповідача дізналась, що у позивача є інша жінка, до якої він пішов добровільно, в жовтні 2018 року вона сама побачила ОСОБА_7 з іншою жінкою, але відповідачці цього не розказала. Двічі в присутності свідка, яка знаходилась з відповідачкою в квартирі, позивач відкривав вхідні двері своїм ключем і заходив до квартири, при цьому ніхто йому не перешкоджав у користуванні житлом. Із них одного разу позивач збирав свої речі і виносив з квартири, а другого разу прийшов з букетом квітів і привітав відповідача з днем народження.

Показання свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні про те, що він двічі приходив з позивачем до спірної квартири в січні 2020 року, а відповідач не допускала позивача до їх спільного житла, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони суперечать всім описаним вище доказам, і надані особою, яка перебуває у дружніх стосунках з позивачем, працювавши разом з останнім тривалий час в Дарницькому районному управлінні поліції ГУ НП в м. Києві.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач та його представник не надали доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про заміну замків вхідних дверей спірної квартири, перешкоджанню позивачу відповідачем у користуванні спірним житлом 27 та 31.01.2020 року або в інший час, тому в задоволенні частини позову про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 необхідно відмовити. Оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_7 про вселення до жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 та надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 і від дверей коридору загального користування є похідними від першої вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом, щодо якої відмовлено судом, тому і всі похідні вимоги також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 158; 223; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.19; 47 Конституції України, ст.9; 58; 118; 121-122 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як законний представник малолітнього ОСОБА_5 , служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , вселення до жилого приміщення - квартири АДРЕСА_1 , надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 і від дверей коридору загального користування відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 8.10.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя :