КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4167/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Київ

Справа № 357/4177/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О.В.,

у справі за позовом Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків,

встановив:

У квітні 2021 року позивач Гаражно-будівельний кооператив «ІНФОРМАЦІЯ_2» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців з 26.09.1991 року. Кооператив створено з метою забезпечення членів кооперативу гаражами - боксами, а також для подальшої експлуатації та керування ними. Статут ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» по будівництву та експлуатації гаражів для автомобілів, перебуваючи в особистій власності громадян, затверджено загальними зборами протоколом № 1 від 22.04.1991 та зареєстрований розпорядженням міськвиконкому від 30.01.1996. Відповідно до п.30 Статуту, органами керівництва кооперативом є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу. Протоколом № 26 від 21.04.2005 головою правління була призначена ОСОБА_2 . Відповідно до п.7 Статуту, членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-річного віку, які постійно проживають на території даного міста і які мають автомобіль, який належить їм на праві особистої власності, зареєстрований в ДАІ міста.

Відповідач у справі - ОСОБА_1 є членом ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» з 11.10.1994 року і має гараж № НОМЕР_1 (першої черги будівництва, другий ярус). Відповідно до п.27 Статуту бюджет (фонд) кооперативу складається з: вступних внесків, пайових внесків, внесків на утримання та експлуатацію гаражів, інших внесків. П.28 Статуту передбачено, що розмір внесків встановлюється загальними зборами кооперативу; постановою загальних зборів, кооператив може утворити спеціальні фонди, які будуть витрачатися на роботи, передбачені в Статуті кооперативу.

19.09.2020 року ОСОБА_1 написав заяву на вихід з ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», але не завершив членство у кооперативі, а саме не погасив заборгованість по членським внескам, яка утворилася з 2000 року і становить 12 953,61 грн. ОСОБА_1 не приймав участі у толоках для наведення та підтримки благоустрою на відведеній кооперативу земельній ділянці та прилеглій території, не виконував п. 20 Статуту, яким передбачено, що член кооперативу зобов`язаний нести всі затрати по керівництву гаражем і його експлуатацією в розмірі, встановленому загальними зборами. Відповідачу неодноразово направлялися листи - звернення із запрошенням на засідання правління кооперативу із зазначенням питань, що потребують негайного вирішення, а саме: сплата членських внесків, сплата за оренду землі та інші негайні питання, однак він не з`явився на збори і заборгованість не сплатив. Тому позивач просив стягнути з відповідача на користь ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» заборгованість за період з 14.04.2018 по 19.09.2020 з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 8261,34 грн., та судові витрати у справі у розмірі 2270 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, керівник ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» - ОСОБА_2. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що в мотивувальній частині рішення зазначено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач являється членом ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», йому передано у користування гараж - бокс НОМЕР_1 та як наслідок його обов`язок щодо сплати членських внесків. Дане твердження суду не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. При цьому, суд сам же спростовує дане твердження в мотивувальній частині рішення, а саме зазначаючи, що представник позивача в обґрунтування обставин справи зазначила, що відповідач являвся членом ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» та 19.09.2020 подав заяву про виключення його із кооперативу. Так, з наданого до суду списку членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» станом на 01.06.2020 (а.с.10) вбачається, що під порядковим номером 47 значиться член кооперативу - ОСОБА_1 , який займає гараж № НОМЕР_1 , а в заяві ОСОБА_1 від 19.09.2020 (а.с.43) зазначено, що він 13.08.2020 демонтував з гаража № НОМЕР_1 п`ять плит перекриття та просив виключити його із гаражного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2», а в погашення заборгованості по членським внескам передає у фонд кооперативу свій недобудований гараж, претензій до ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» не має. У судовому засіданні відповідач визнав, що йому було виділено місце під гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, членство ОСОБА_1 в ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, в тому числі: заявою ОСОБА_1 на ім`я голови виконкому Білоцерківської міської ради (а.с. 135); рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №300, від 26.08.1991 р.; Статутом ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2»; списком членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с. 10); відеодоказом (а.с. 62); заявою ОСОБА_1 про вихід з членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 19.09.2020 р. Крім того, сам відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує своє членство в ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» та вихід з членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2». Разом з тим, відповідач в своїй заяві про вихід з членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» визнає наявність заборгованості по сплаті членських внесків та в погашення заборгованості по сплаті членських внесків просить прийняти залишки будівельних матеріалів, які залишилися після проведення демонтажу гаражу № НОМЕР_1 .

Зазначає, що в матеріалах справи міститься проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» в оренду, а тому посилання суду на те, що суду не надано відповідних доказів на підтвердження реєстрації права за ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» щодо користування земельною ділянкою під розміщення гаражів - боксів та виділеної кооперативу земельної ділянки не відповідає дійсності.

Зазначає, що пунктом 30 Статуту ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» визначено, що органами керівництва кооперативом є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу. Пунктом 31 Статуту ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» визначено, що загальні збори є вищим органом кооперативу і вирішують наступні питання, в тому числі встановлення розміру вступних та пайових внесків, внесків на утримання та експлуатацію гаражів. Пунктом 27 Статуту ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» визначено, що бюджет (фонд) кооперативу складається з вступних внесків; пайових внесків; внесків на утримання та експлуатацію гаражів; інших внесків. Отже, визначення розміру членських внесків статутними документами віднесено до компетенції органів управління кооперативу. В матеріалах справи, містяться належні та допустимі докази про визначення розміру членських внесків та обґрунтований розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті членських внесків. ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців з 26.08.1991 року. Кооператив створено з метою забезпечення членів кооперативу гаражами - боксу, а також для подальшої експлуатації та керування цими гаражами.

Вказує, що позивач в зв`язку із апеляційним оскарженням судового рішення першої інстанції, очікує понести судові витрати, які складаються із суми судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Орієнтовний розмір судових витрат становить 5000 грн. Докази понесення судових витрат будуть надані до суду у встановлений ЦПК України термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин справи щодо оформлення документів на користування земельною ділянкою на якій ведеться будівництво гаражів - боксів, укладення договорів з підрядними організаціями на виконання робіт по їх будівництву та прийняття, зокрема, побудованого гаражу № НОМЕР_1 , який рахується за відповідачем, у встановленому порядку, за участю архітектурно - будівельного контролю та доказів щодо забезпечення відповідача, як члена кооперативу, даним гаражем.

Суду не надано рішення загальних зборів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» щодо прийняття ОСОБА_1 у члени кооперативу та про виділення йому гаража - боксу № НОМЕР_1 чи надання дозволу на його будівництво. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач є членом ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», йому передано у користування гараж - бокс № НОМЕР_1 та як наслідок його обов`язок щодо сплати членських внесків. Доказів повідомлення відповідача про проведення неодноразових загальних зборів, на яких приймались відповідні рішення ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» до суду не надано, а копії повідомлення про вручення поштового відправлення не узгоджуються з датами направлення вказаних вище листів та не підтверджують направлення ОСОБА_1 запрошень на загальні збори кооперативу.

Суду не надано відповідних доказів на підтвердження реєстрації права за ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» щодо користування земельною ділянкою під розміщення гаражів - боксів та виділеної кооперативу земельної ділянки, а тому суду не можливо дійти висновку, що затверджений загальними зборами розмір орендної плати за землю є обґрунтованим. Доказів щодо приведення Статуту ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» у відповідність до Закону України «Про кооперацію» та проведення його державної реєстрації до суду також не надано.

Проте з висновками суду першої інстанції у повному обсязі погодитись не можливо, оскільки вони зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 1991 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області було проведено державну реєстрацію юридичної особи - Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» (ідентифікаційний код: НОМЕР_4) місцезнаходження якої: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом по державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 676164 ( а.с.4), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 24.06.2015 року (а.с.5).

Протоколом № 1 від 22 квітня 1991 року загальних зборів членів кооперативу було затверджено Статут Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» по будівництву та експлуатації гаражів для автомобілів перебуваючих в особистій власності громадян (далі - Статут), згідно з яким був перереєстрований розпорядженням міськвиконкому б/н від 30.01.1996 року.

Протоколом № 26 від 21.04.2005 року головою правління призначена ОСОБА_2 . Зазначеним протоколом вирішено, що розмір членських внесків за рік буде встановлено в розмірі 100 гривень ( а.с. 15 ).

11 жовтня 1994 року ОСОБА_1 подав голові виконкому Білоцерківської міської Ради народних депутатів заяву про надання розпорядження щодо зарахування його в чергу для вступу в гаражно-будівельний кооператив (а.с. 135).

Відповідно до списку членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1, станом на 01.06.2020 року під порядковим номером 47 значиться член кооперативу - ОСОБА_1 , який займає гараж № НОМЕР_1 (а.с.10 зворот).

19 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву Голові кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій просив виключити його з ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2». При цьому зазначив, що в погашення заборгованості по членським внескам передає у фонд кооперативу свій недобудований гараж, претензій до ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» не має. Також зазначав, що він 13.08.2020 демонтував з гаража № НОМЕР_1 п`ять плит перекриття і дві плити перекриття з гаража № НОМЕР_3, з дозволу ОСОБА_3 (а.с.43).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, зокрема, що його членство в кооперативі полягає тільки в оплаті внесків, а користуватись гаражем та земельною ділянкою він не має можливості. Тому, вирішив вийти із членів кооперативу, оскільки не має ні гаража, ні земельної ділянки, а лише оплати передбачені для утримання майна кооперативу.

Крім того, відповідач був присутній в судовому засіданні в суді першої інстанції та визнав, що йому було виділено місце під гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 і в 1997 році він почав сам будувати гараж.

З викладеного вбачається, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно був членом гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2», не заперечував виділення йому у користування місця № НОМЕР_1 для будівництва гаражу, а також про вихід з членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він дійсно був членом гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2», не заперечував виділення йому у користування місця № НОМЕР_1 для будівництва гаражу та вихід з членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», що підтверджується його заявою від 19 вересня 2020 року, а тому дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач є членом ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Крім того, у заяві від 19 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнав факт наявності у нього заборгованості по членських внесках до кооперативу.

Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що відповідач не виконував рішення зборів, не сплачував членські внески, внеских на сплату орендної плати за землю , внесків на оплату роботи техніки, витрати, пов`язані з благоустроєм кооперативу та огородження території, у зв`язку з чим у останнього за період з 14.04.2018 року по 19.09.2020 року утворився борг, який з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, складає 8262, 34 грн.

27 серпня 2003 року набув чинності Закон України від 10 липня 2003 року «Про кооперацію».

Згідно із статтею 41 вказаного Закону кооперативи та кооперативні об`єднання, які створено до набрання чинності цим Законом, зобов`язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність із цим Законом. До приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об`єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 15 Статуту ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», кооператив має право одержати в користування земельну ділянку для будівництва гаражів; здійснювати будівництво гаражів підрядними та госпметодом після внесення в банк особистих вкладів громадян; складати з підрядними організаціями договір на будівництво і проводити розрахунки за виконану роботу, а також складати інші договори; проводити розрахунки, пов`язані із будівництвом і експлуатацією гаражів. Виплачувати зарплату з членських внесків.

Згідно з п.16 Статуту, кооператив, зокрема, зобов`язаний підтримувати встановлені правила благоустрою, а також, внутрішнього і архітектурного оформлення території і будівель, які належать кооперативу, впорядковувати під`їздні дороги до гаражів; категорично забороняється самовільне спорудження капітальних і легких споруд. Такі роботи можуть проводитися лише з дозволу виконкому міської Ради народних депутатів.

Член кооперативу зобов`язаний нести всі затрати по керівництву гаражем і його експлуатацію в розмірі, встановленому загальними зборами (п.20 Статуту).

Відповідно до п. 22 (а) Статуту, член кооперативу має право добровільно за власною заявою вийти з кооперативу.

Згідно з п. 27 Статуту, грошові фонди кооперативу складаються з: вступних внесків, пайових внесків, внесків на утримання і експлуатацію гаражів, інших внесків.

Розмір внесків встановлюється загальними зборами кооперативу (п. 28 Статуту).

Пунктом 30 Статуту передбачено, що вищим органом кооперативу є загальні збори членів кооперативу, які вирішують, зокрема, прийом та виключення членів його складу.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Згідно абз. 10 статті 2 Закону України «Про кооперацію» членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання.

У частині 1 та 2 статті 15 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв.

Тлумачення абзацу 10 статті 2, частини першої та другої статті 15 Закону України «Про кооперацію» свідчить, що загальні збори членів кооперативу визначають шляхом прийняття рішень розмір членського внеску та порядок його сплати, в тому числі і періодичність оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про кооперацію», для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством.

Земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність із земель державної або комунальної власності відповідно до закону (ст. 22 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, протокол загальних зборів, яким оформлено прийняте загальними зборами рішення, в якості підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків є юридичним фактом, з наявністю якого Закон України «Про кооперацію» пов`язує виникнення у членів кооперативу певних правовідносин.

Згідно з протоколом зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» № 30 від 17.10.2015 року, прийнято рішення створити спеціальний грошовий фонд кооперативу на роботу техніки в сумі 55 000 гривень. Для його створення кожному члену кооперативу здати кошти в сумі 400 гривень. Також, створити спеціальний грошовий фонд на наведення порядку на території кооперативу та виконання його Статуту п. 16 «Підтримувати встановлені правила благоустрою», для створення цього фонду кожному члену кооперативу здати 200 гривень, або відпрацювати два дні на благоустрою території кооперативу ( а. с. 16-19 ).

Рішенням зборів членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 20.04.2018 року, оформленим протоколом № 34, встановлено встановлено розмір членського внеску на 2018 рік в сумі 500 грн., встановлено розмір внеску - 200 грн. для наведення порядку на території кооперативу, за винятком тих членів, які відпрацювали на благоустрою території. Встановлено розмір внеску для оплати орендної плати земельної ділянки ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» - 77,64 грн. в місяць; затверджено внесок на оплату роботи техніки - 400 грн. (а.с. 21-22).

Рішенням зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2», оформленим протоколом за № 35 від 25.04.2019 року, вирішено встановити членський внесок на 2019 рік в розмірі 500 грн. Також, вирішено здати кожному члену кооперативу кошти в розмірі 400 грн. на роботу техніки. Крім цього, вирішено, що кожному члену кооперативу необхідно сплачувати 77,64 грн. на місяць для оплати оренди земельної ділянки (а.с. 23-25).

Рішенням зборів членів гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2», оформленим у протоколі за № 36 від 10.03.2020 року, вирішено встановити 500 гривень - сплата членського внеску, 931,65 гривень - сплата оренди землі, 2700 гривень - сплата на огородження території, 400 гривень - сплата за роботу техніки та 200 гривень - сплата на благоустрій території (а.с. 28-30).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав суду розрахунок заборгованості відповідача по членських та цільових внесках, згідно з яким розмір заборгованості відповідача за період з 14.04.2018 року по 19.09.2020 року становить 7273, 93 грн. (а.с. 36), а саме: - за період з 14.04.2018 року по 31.12.2018 року (262 календарних днів) членський внесок складає 358, 94 грн., на оплату оренди землі - 668, 10 грн., на огородження території - 2700 грн., на оплату роботи техніки - 400 грн., на благоустрій території - 144, 10 грн., а всього 4271, 14 грн.;

- за 2019 рік членський внесок складає 500 грн., на оплату оренди землі - 931, 65 грн., на благоустрій території - 400 грн.; а всього 1831, 65 грн.

- за період з 01.01.2020 року по 19.09.2020 року (262 календарних днів) членський внесок складає 358, 94 грн., внесок на оплату оренди землі - 668, 10 грн., внесок на благоустрій території - 144, 10 грн.; а всього 1171, 14 грн.

Встановивши, що ОСОБА_1 , як член ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», не виконував цивільно-правові обов`язки, передбачені статутом кооперативу та рішеннями загальних зборів членів кооперативу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати членських внесків, які затверджені загальними зборами, розмір якої не спростовано відповідачем, а також не приймав іншої участі для наведення та підтримки благоустрою на відведеній кооперативу земельній ділянці та прилеглій території, розмір яких також затверджений загальними зборами, що підтверджено наявними в матеріалах справи протоколами зборів членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по членським внескам, внескам на оплату роботи техніки та благоустрою території.

При цьому, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, що на час розгляду справи вищевказані рішення загальних зборів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» щодо встановленого розміру членських внесків та порядку їх сплати оспорювались та були скасовані або визнанні недійсним в судовому порядку.

З огляду на викладене вище, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 263, 264 ЦПК України на вищевикладене уваги не звернув, не дослідив наявні в матеріалах справи докази, не встановив обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по членським внескам, внесках на оплату роботи техніки та благоустрою території.

Разом з тим, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості зі сплати заборгованості по сплаті внесків на оренду землі задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять чинного договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ) та розміру орендної плати, визначеного договором, для ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» , розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Враховуючи зазначені вимоги закону, у суду відсутні підстави для визначення розміру внеску для оплати за оренду землі згідно з наданими позивачем рішеннями загальних зборів членів кооперативу.

В матеріалах справи наявні копії квитанцій від 18.10.2019 року та від 21.11.2019 року, що надані позивачем на підтвердження сплати членських внесків за оренду землі іншими членами кооперативу (а.с. 151, 153). Проте зазначені квитанції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не підтверджують внесення орендної плати за землю ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2»

Інші квитанції, подані позивачем на підтвердження сплати членських внесків за оренду землі,колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки такі квитанції стосуються періоду за 2010-2015 років, що не входить до предмету заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 14.04.2018 року по 19.09.2020 року.

Як вбачається з листа Уповноваженої особи ГУ ДПС у Київській області В. Зеленського від 04.08.2020 року, Білоцерківським управлінням ГУ ДПС у Київській області виявлено факти, що ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» ймовірно використовує земельну ділянку площею 2,6064 га за адресою АДРЕСА_1 , без належного оформлення прав, включаючи право оренди на земельну ділянку, що є порушенням норм земельного законодавства (ст. 125 Земельного кодексу України).

В ході проведення аналізу було виявлено, що ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» за 2016-2020

роки податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) не подано. Сплата земельного податку з юридичних осіб та орендної плати за землю з юридичних осіб за 2016-2020 роки відсутня.

У переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі і які діють у 2020 році на території Білоцерківської міської ради від 30.01.2020 року №03-10-61 (вх. №3939/9/10-36-50 від 30.01.2020р.) ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» не зазначено.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення внеску на огородження території, виходячи з наступного. Як вбачається з рішення зборів членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 17.10.2015 року ( протокол № 30), сума в розмірі 2700 грн. є одноразовим цільовим внеском членів кооперативу до спеціального грошового фонду, призначеного для будівництва огородження території кооперативу - виготовлення 137 секцій зі стовпцями. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 подав заяву про виключення його із членів кооперативу, а матеріали справи не містять доказів розміру понесених кооперативом витрат на створення спільного майна кооперативу - огородження території, то підстав для стягнення такого внеску з відповідача не вбачається.

Отже, матеріалами справи доведено, що за період з 14.04.2018 року по 19.09.2020 року відповідач ОСОБА_1 , будучи членом ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», свій обов`язок з проведення оплати по щорічних членських внесках, внесках на оплату роботи техніки та благоустрою території у розмірі, встановленому рішенням зборів членів кооперативу, не виконував.

З огляду на порушення відповідачем зобов`язань, визначених рішеннями загальних зборів членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2», вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по членським внескам, внесках на оплату роботи техніки та благоустрою території є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та є такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача.

Встановлено, що за період з 14.04.2018 року по 31.12.2018 року (262 календарних днів) членський внесок становить 358, 94 грн., внесок на оплату роботи техніки складав 400 грн., на благоустрій території - 144, 10 грн., а всього 903, 04 грн.

За 2019 рік членський внесок складав 500 грн., на благоустрій території - 400 грн.; а всього 900 грн.; за період з 01.01.2020 року по 19.09.2020 року (262 календарних днів) членський внесок складав 358, 94 грн., на благоустрій території - 144, 10 грн.; а всього 503, 04 грн.

Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 зі сплати членських внесків, внесків на оплату роботи техніки та благоустрою території становить 2306 грн. 08 коп., яка складається з заборгованості: за 2018 рік ( з 14.04.2018 року) - 903 грн. 04 коп., за 2019 рік - 900 грн., за 2020 рік ( по 19.09.2020 року) - 503 грн. 04 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошового зобов`язання члена кооперативу сплачувати членські внески та інші внески, визначені рішенням загальних зборів членів ГБК, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки вказані кошти відповідач ОСОБА_1 своєчасно сплачено не було, враховуючи ст. 625 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Разом з тим, слід зазначити, що здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних збитків є необґрунтованим, оскільки не містить строку виконання зобов`язань зі сплати внесків, відтак позивачем невірно визначено період прострочення.

Як вбачається з рішень загальних зборів членів ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 20.04.2018 року, 24.04.2019 року, та 10.03.2020 року, членські внески затверджувались рішенням зборів на поточний рік, конкретного строку внесення таких внесків у рішеннях не зазначено

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми підлягають сплаті за весь час прострочення.

Відтак, відсутні підстави вважати, що прострочення внесків за 2018 рік розпочалось 14.04.2018 року( про що зазначено у розрахунку позивача), за 2019 рік - з 01.01.2019 року, за 2020 рік - з 01.01.2020 року, тобто ще до затвердження розміру внеску загальними зборами та без визначення строку його внесення.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Враховуючи, що членські та інші внески затверджувались рішенням зборів на поточний рік та матеріалами справи не доведено встановленого строку виконання таких зобов`язань, то останнім днем строку їх виконання слід вважати останній день поточного року, за який встановлено такий внесок. Відповідно початок прострочення починається з першого дня року, наступного за тим, у якому необхідно було внести відповідний платіж.

Отже, початком прострочення внесків за 2018 рік слід вважати 01.01.2019 року, внесків за 2019 рік - 01.01.2020 року, а внесків за 2020 рік - з 19.09.2020 року, враховуючи вихід ОСОБА_4 з членів кооперативу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, виконаного позивачем, нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних позивачем здійснено за період з 14.04.2018 року по 19.09.2020 року.

Оскільки суд розглядає та вирішує спір лише в межах заявлених позовних вимог, то відповідно до вимог ст. 253, 254, 612, 625 ЦК України та вищевказаних висновків апеляційного суду, нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних слід здійснювати за наступні періоди прострочення:

- для внесків за 2018 рік - з 01.01.2019 року по 19.09.2020 року,

- для внесків за 2019 рік - з 01.01.2020 року по 19.09.2020 року.

- для внесків за 2020 рік - підстави для здійснення таких нарахувань відсутні, оскільки позивач обмежив період нарахування датою 19.09.2020 року, тоді як з вказаної дати лише починається період прострочення.

Таким чином, розмір інфляційних втрат на суму внесків за 2018 рік ( 903 грн. 04 коп.) за період з 01.01.2019 року по 19.09.2020 року становить 54 грн. 54 коп. ( сукупний індекс інфляції за вказаний період - 106,04 %); три проценти річних за цей період - 46 грн. 56 коп.

Розмір інфляційних втрат на суму внесків за 2019 рік ( 900 грн.) за період з 01.01.2020 року по 19.09.2020 року становить 15 грн. 30 коп. ( сукупний індекс інфляції за вказаний період - 101,7%), три проценти річних за цей період - 19 грн. 40 коп.

Таким чином, загальна сума інфляційних нарахувань становить 69 грн. 84 коп., загальна сума трьох процентів річних - 65 грн. 96 коп.

Отже, загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 2306 грн. 08 коп. + 69 грн. 84 коп. + 65 грн. 96 коп. = 2441 грн. 88 коп.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини, висновки суду про відсутність підстав до задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення його про прийняті рішення загальних зборів щодо членських внесків, та про необізнаність щодо проведення неодноразових загальних зборів, на яких приймались відповідні рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки в даному випадку рішення загальних зборів ніким не оспорювались, є чинними , не скасовані та не визнані недійсними у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 29,6 % від суми сплаченого судового збору.

Враховуючи, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 2270 грн. та за подання апеляційної скарги 3439, 10 грн., що разом складає 5709, 10 грн., то сума судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, становить : 5709, 10 грн. х 29,6 % = 1689 грн. 89 коп.

Крім того, в апеляційній скарзі керівник ГБК «ІНФОРМАЦІЯ_2» - ОСОБА_2. просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких становить 5000 грн.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, стороною позивача не було надано суду договору про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документу, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, детального опису наданих послуг із зазначенням витраченого часу.

Оскільки стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, або доказів наявності підстав у майбутньому понести такі витрати у зв`язку з наданням правничої допомоги у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті внесків, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних на загальну суму 2441 грн. 88 коп. та судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1689 грн. 89 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2021 року - скасувати та прийняти постанову:

Позовні вимоги Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» заборгованість по сплаті членських внесків, внесків на оплату роботи техніки та благоустрою території в розмірі 2306 грн. 08 коп., інфляційні втрати - 69 грн. 84 коп., три проценти річних - 65 грн. 96 коп., а всього - 2441 ( дві тисячі чотириста сорок одна) грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Гаражно-будівельного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_2» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1689 грн. 89 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Гаражно-будівельний кооператив «ІНФОРМАЦІЯ_2», код ЄДРПОУ НОМЕР_4, місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦК України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.