Справа №751/3304/22
Провадження №2-о/751/92/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Мхитарян Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладення на нього обов`язків: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним строком на 6 місяців.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він проживає у буд. АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є його сином та проживає разом з ним, ніде не працює. ОСОБА_2 постійно принижує його, ображає та погрожує, така поведінка сина негативно впливає на його здоров`я. 13.07.2022 ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно нього: ображав нецензурними словами, здійснив побиття. Він викликав поліцію, було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника та зобов`язано ОСОБА_2 залишити місце проживання постраждалої особи і заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. 28.07.2022 заявник подарував своєму другому синові житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , які належали йому на праві власності. Відтепер має аргументовані побоювання, що дізнавшись про договір дарування, ОСОБА_2 буде вчиняти щодо нього фізичне та психологічне насильство, оскільки він має вільний доступ до його місця проживання, бо строк дії термінового заборонного припису стосовно кривдника закінчився. Переконаний, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо нього, а також настання тяжких наслідків для його здоров`я є дуже високою, а тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, що матиме належний ефект щодо нього самого з метою усвідомлення ним негативної поведінки та унеможливлення такої в майбутньому.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити, оскільки боїться, що ОСОБА_2 буде вчиняти щодо нього фізичне та психологічне насильство в майбутньому. Зазначив, що заборонний припис від 13.07.2022 ОСОБА_2 , не порушував. Після закінчення строку дії заборонного припису ОСОБА_2 приїжджав додому, збирав свої речі, лаявся, однак домашнього насильства не вчиняв.

Представник заявника підтримала подану заяву, просила її задовольнити з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон України № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 7 ч. 2 Закону України № 2229-VIII, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ч. 1 Закону України № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За п. 7 ч. 1 Закону України № 2229-VIII, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2 Закону України № 2229-VIII, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є вчинення та загроза подальшого вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, порушення встановленого обмежувального припису, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Дослідивши надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у видачі обмежувального припису, оскільки заявник не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису.

Заявник посилається на те, що він постійно потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_2 , однак у ході розгляду справи не долучено належним чином завірених копій постанов про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та доказів, що він порушував встановлений відносно нього терміновий заборонний припис серії АА № 240864 від 13.07.2022.

Крім того, відсутні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника за вищевикладених обставин, а також у зв`язку з недоведеністю можливого виникнення ризиків настання тяжких наслідків для заявника у подальшому, тому подана заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

З огляду на висновки суду про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог щодо видачі обмежувального припису, судові витрати, від яких заявник був звільнений при зверненні до суду з заявою про видачу обмежувального припису відповідно до правил ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 259, 263, 264-265, 273, 350-1, 350-2, 350-4-350-6 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), про видачу обмежувального припису, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 05.10.2022

Головуючий - суддя І. В. Яременко