Провадження № 2/127/1764/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

представника позивача - адвоката Медончак М. М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення розміру частки у праві спільної сумісному власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення розміру часток співвласників у спільній сумісні власності на будинковолодіння, на підставі положень ст. 370, 1226 ЦК України. Позов мотивовано тим, що вона є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідач ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої. При житі її мати та ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Староміської районної Ради народних депутатів за № 123 від 10 травня 1989 року та акту прийняття приватного будинку в експлуатацію від 11 квітня 1989 року отримали свідоцтво про право приватної власності на будівлю від 06 червня 1989 року № 664 відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 620 кв.м., яка не приватизована співвласниками до цього часу і перебуває у їх спільному користуванні. Спорів з приводу користування земельною ділянкою між співвласниками не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 травня 2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, що належало її при житті, а саме частка вищевказаного домоволодіння, яка станом на даний час не виділена. Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, після смерті ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Надольської О. А. з заявою про прийняття спадщини та видачу відповідних правовстановлюючих документів. Однак, 25 травня 2022 року постановою приватного нотаріуса її було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку вищевказаного домоволодіння, так як нотаріус не може самостійно визначати склад спадкового майна на яку частку житлового будинку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину. Позивач також зазначає, що при житті її матері між померлою та відповідачем була усна домовленість щодо будинковолодіння, а саме кожний співвласник користувався 1/2 часткою. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду, а тому просила визначити, що частки співвласників у вказаному майні є рівними та становлять по Ѕ.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2022 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання.

У підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Медончак М. М. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні позов визнала.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної сумісної власності на майно.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належать житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва № НОМЕР_2 про право приватної власності на будівлі від 06 червня 1989 року, виданого виконкому Староміської районної ради народних депутатів. Їх право власності зареєстроване Вінницьким обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації 20 червня 1989 року (а.с. 10). Вказане свідоцтво було видано на підставі рішення Виконавчого комітету Староміської районної Ради народних депутатів від 10 травня 1989 року за № 123 та акту прийняття приватного будинковолодіння в експлуатацію від 11 квітня 1989 року, що підтверджується листом Вінницького міського бюро технічної інвентаризації від 19 листопада 2014 року № 4970 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 мати ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08 травня 2014 року та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17 листопада 1982 року (а.с.8, 18).

ОСОБА_2 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Надольською О. А. від 25 травня 2022 року їй відмовлено у видачі свідоцтва на частку спірного житлового будинку, оскільки неможливо визначити частку померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували б протилежне. Підтверджує дану обставину і відповідач як співвласник даного житлового будинку.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно.

Оскільки спірний житловий будинок перебуває у спільній сумісній власності двох співвласників без визначення їх часток, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в праві власності на даний житловий будинок становить 1/2.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру часток в праві спільної сумісної власності на житловий будинок в розмірі 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 321, 328, 355, 357, 368, 372 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 142, 189, 197, 200, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 20 червня 1989 року в КП ВООБТІ на підставі Свідоцтва № НОМЕР_2 про право приватної власності на будівлі від 06 червня 1989 року, виданого згідно рішення виконкому Староміської районної ради народних депутатів від 10 травня 1989 року за №123 та акту прийняття приватного будинковолодіння в експлуатацію від 11 квітня 1989 року, становлять:

ОСОБА_3 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - Ѕ, ОСОБА_1 - Ѕ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 13.10.2022.

Суддя: