РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 жовтня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Галінської В.В.

секретар судового засідання Калетинець Т.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь на користь заборгованість у загальному розмірі - 390 000,00 (триста дев`яносто тисяч гривень 00 копійок), що складається з: 90 212,00 грн. (дев`яносто тисяч двісті дванадцять гривень 00 копійок) - основного боргу за договором позики; 5889,73 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 73 копійки) процентів за користування позикою згідно ст. 1048 ЦК України; 281 097,19 грн. (двісті вісімдесят одна тисяча дев`яносто сім гривень 19 копійок) - 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення; 12 801,08 грн. (дванадцять тисяч вісімсот одна гривня 08 копійок) інфляційних втрат, а також судові витрати у справі, що складаються із судового збору в розмірі 3900 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 7420,00 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, 30 червня 2017 року між ОСОБА_1 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти в сумі 90 212,00 грн. (дев`яносто тисяч двісті дванадцять гривень 00 копійок). На підтвердження зобов`язання Відповідач видав Позивачеві розписку, оригінал якої знаходиться у Позивача. За умовами договору позики Відповідач засвідчив, що ним отримано в позику від Позивача зазначені кошти терміном на 6 (шість) місяців, та визначено, що у разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк, він бере на себе зобов`язання сплатити на користь позикодавця (Позивача) відсотки за користування коштами з розрахунку - 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення.Станом на день звернення відповідач ОСОБА_2 позику не повернув.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2021 року позов представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору позики від 30 червня 2017 року у загальному розмірі - 390 000,00 (триста дев`яносто тисяч гривень 00 копійок), що складається з: 90 212,00 грн. (дев`яносто тисяч двісті дванадцять гривень 00 копійок) - основного боргу за договором позики; 5889,73 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 73 копійки) процентів за користування позикою згідно ст. 1048 ЦК України; 281 097,19 грн. (двісті вісімдесят одна тисяча дев`яносто сім гривень 19 копійок) - 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення; 12 801,08 грн. (дванадцять тисяч вісімсот одна гривня 08 копійок) інфляційних втрат, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3900 грн. та витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 7420 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання задоволено. Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2021 року ухвалене у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з"явився, відзиву, а також жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із її перебуванням закордоном під час дії воєнного стану та неможливістю, у зв`язку з цим прибути до суду або взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Вирішуючи питання стосовно продовження слухання справи у відсутності сторони відповідача суд зазначає наступне.

Згідно до п.п.6,7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов"язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов"язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, обґрунтованого клопотання про відкладення судового засідання ним також не подано, у судове засідання повторно не з`явився, будучи учасником судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача та його представника. Окрім того, суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 30 червня 2017 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача позику у розмірі 90212 грн. терміном на 6 місяців з дня написання розписки. У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений строк ОСОБА_2 зобов`ячався сплатити ОСОБА_1 відсотки з розрахунку 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи з метою досудового врегулювання спору, 14 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення боргу з врахуванням відсотків за прострочення повернення коштів, що визначено згідно розписки, проте претензія Позивача залишилася без відповіді (п. 6ч. З ст. 175 ЦПК України).

Як зазначено у позові у визначений розпискою строк строки ОСОБА_2 борг не повернув.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що внаслідок ухилення від виконання взятих на себе зобов"язань утворився борг у відповідача перед позивачем.

Суд погоджується із проведеним позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за договором позики, оскільки він здійснений відповідно до закону.

Відповідач в судове засідання не подав доказів на спростування доводів позивача, а судом їх встановлено не було.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 30 червня 2017 року у загальному розмірі - 390 000,00 (триста дев`яносто тисяч гривень 00 копійок), що складається з: 90 212,00 грн. (дев`яносто тисяч двісті дванадцять гривень 00 копійок) - основного боргу за договором позики; 5889,73 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 73 копійки) процентів за користування позикою згідно ст. 1048 ЦК України; 281 097,19 грн. (двісті вісімдесят одна тисяча дев`яносто сім гривень 19 копійок) - 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення; 12 801,08 грн. (дванадцять тисяч вісімсот одна гривня 08 копійок) інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із матеріалів справи між ОСОБА_1 та адвокатом Калькою Я.З. укладено договір про надання правової допомоги №76/05/20 від 19 травня 2020 року у зв`язку з чим ОСОБА_1 сплачено 7420 гривень відповідно до квитанції № 0.0.1.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України підлягає відшкодованню позивачу за рахунок відповідача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 3900 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по договору позики від 30 червня 2017 року у загальному розмірі - 390 000,00 (триста дев`яносто тисяч гривень 00 копійок), що складається з: 90 212,00 грн. (дев`яносто тисяч двісті дванадцять гривень 00 копійок) - основного боргу за договором позики; 5889,73 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 73 копійки) процентів за користування позикою згідно ст. 1048 ЦК України; 281 097,19 грн. (двісті вісімдесят одна тисяча дев`яносто сім гривень 19 копійок) - 0,5 % від суми позики за кожен день прострочення; 12 801,08 грн. (дванадцять тисяч вісімсот одна гривня 08 копійок) інфляційних втрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3900 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 7420 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 12 жовтня 2022 року.

Суддя