Ухвала

05 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 203/2927/19

провадження № 61-9382ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Токарєв Валентин Васильович, на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення майнової поруки, виключення записів про обтяження, зобов`язання повернути документи,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про припинення майнової поруки, виключення записів про обтяження, зобов`язання повернути документи.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року апеляційну скаргуОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року залишено без змін.

21 вересня 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Токарєв В. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки касаційну скаргу подано поза межами строку, передбаченого процесуальним законом України.

Заявником в тексті касаційної скарги вказано, що повний текст оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року отримано представником ОСОБА_1 - адвокатом Токарєвим В. В. 22 серпня 2022 року, проте питання про поновлення строку на касаційне оскарження не порушує.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року оприлюднено 26 липня 2022 року.

Згідно частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно із частинами третьою і четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Посилання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Токарєв В. В., на те, що копію оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року отримано його представником 22 серпня 2022 року, жодними письмовим доказами не підтверджено.

Також заявником не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним вище, заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами його пропуску та доказами на їх підтвердження; надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень,оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті

392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року, і заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, з посиланням на частину третю статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Законом України «Про захист прав споживачів», визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з подальшими змінами, у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

У цій справі, предметом заявлених позовних вимог є відносини, які виникли внаслідок укладання договору іпотеки, і не вважаються відносинами споживчого кредитування. Крім того, договір іпотеки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови існування основного. Тому сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення потреб іпотекодавця. Позивачі, як майнові поручителі (іпотекодавці) не можуть розглядатись у кредитному договорі чи договорі іпотеки як споживачі послуг банку, а тому у цих правовідносинах на них не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, у спірних правовідносинах ОСОБА_1 не є споживачем послуг, а тому відсутні правові підстави вважати, що на нього у межах цієї справи розповсюджується дія частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ураховуючи вище викладене, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.

Таким чином, касаційна скарга підлягає оплаті судовим збором.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року, з подальшими змінами.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у серпні 2019 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня

2019 року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2019 року становив 1 921 грн.

Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 грн (1 921 грн*0,4) (редакція закону на момент пред`явлення позовної заяви). Закон пов`язує сплату судового збору за подання касаційної скарги незалежно від вирішення спору по суті.

Розмір ставки судового збору за подання до суду касаційної скарги становить

200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви окремо за кожну вимогу немайнового характеру (припинення майнової поруки; виключення записів про обтяження; зобов`язання повернути документи) - 4 610,40 грн

((768,40 грн*3)*200%).

Таким чином, розмір судового збору складає 4 610,40 грн.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею

392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Токарєв Валентин Васильович, про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Токарєв Валентин Васильович, на рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк