Справа № 743/38/22
Провадження № 2/743/132/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої-судді Павленко О.В., при секретарі Воєдило О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про поділ домоволодіння в натурі, в якій просив: - виділити йому в натурі 2/3 частини у праві власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами, які складаються з : кімната літ. 1-1 площею14,9 кв.м., кімн. літ. 2-1 площею 12,2 кв.м., прибудова літ. І площею 13,0 кв.м., загальною площею 40,1 кв.м, у тому числі житловою площею 27,1 кв.м; на земельній ділянці: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г»; - виділити ОСОБА_2 в натурі 1/3 частину у праві власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , яка складається з : прибудови літ. ІІ площею 20.1 кв.м.; - припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Вказуючи, що на підставі договору дарування житлового будинку від 06.03.2009, зареєстрованого в реєстрі за № 421 ОСОБА_1 є власником 2/3 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель за адресою : АДРЕСА_1 . Власником 1/3 частки згідно договору дарування житлового будинку від 06.03.2009 зареєстрованого в реєстрі за № 421 є відповідач. Між попередніми власниками домоволодіння та в подальшому у сторонами склався порядок користування домоволодінням, частина домоволодіння кожної із сторін ізольована, має окремі входи, розміщена на окремих земельних ділянках. Згідно висновку № 278 від 01.11.2021 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, належні позивачу 2/3 частки житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: кімната літ. 1-1 площею 14,9 кв.м., кімн. літ. 2-1 площею 12,2 кв.м., прибудова літ. І площею 13,0 кв.м., загальною площею 40.1 кв.м., у тому числі житлового площею 27.1 кв.м; на земельній ділянці: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г». За технічними показниками 2/3 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. В користуванні відповідача згідно технічного паспорту, інвентарний № 835, виданий 03.12.2020 КП «Агентство регіонального розвитку» залишаються: прибудова літ. ІІ площею 20,1 кв.м. Зазначає, що згідно довідки про технічний стан нерухомого майна № 26 від 23.12.2020, виданої КП «Агенство регіонального розвитку» Славутицької міської ради, прибудови літ «а» та літ. «а-1» побудовані до 05 серпня 1992, що згідно п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 не потребує введення в експлуатацію. Сараї літ. «В», літ «Г» побудовані до 05.08.1992, що згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 не потребує введення в експлуатацію. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником 2/3 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Співвласником 1/3 частки домоволодіння, є відповідач по справі - ОСОБА_2 .

Згідно висновку № 278 від 01.11.2021 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, належні позивачу 2/3 частки житлового будинку, які складаються з наступних приміщень: кімната літ. 1-1 площею 14,9 кв.м., кімн. літ. 2-1 площею 12,2 кв.м., прибудова літ. І площею 13,0 кв.м., загальною площею 40.1 кв.м., у тому числі житлового площею 27.1 кв.м; на земельній ділянці: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г».

За технічними показниками 2/3 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. В користуванні відповідача згідно технічного паспорту, інвентарний № 835, виданий 03.12.2020 КП «Агентство регіонального розвитку» залишаються: прибудова літ. ІІ площею 20,1 кв.м.

Як вбачається з Довідки про технічний стан нерухомого майна № 26 від 23.12.2020, виданої КП «Агенство регіонального розвитку» Славутицької міської ради, прибудови літ «а» та літ. «а-1» побудовані до 05 серпня 1992, що згідно п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 не потребує введення в експлуатацію. Сарай літ. «В», літ «Г» побудовані до 05.08.1992, що згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 не потребує введення в експлуатацію.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст. 364 ЦК.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень ст. 356 ЦК України вбачається, що позивач та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної часткової власності.

Частку, яку просить виділити позивач в натурі є відокремленою, має окремий вихід та може бути виділена в натурі, тому її виділ в натурі є можливим.

Згідно з п.п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказу Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 року №55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127 ( z0582-01 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами.

У п.п. 6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі №501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992 грн. 40 коп. сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про поділ домоволодіння в натурі - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 2/3 частини у праві власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами, які складаються з : кімната літ. 1-1 площею14,9 кв.м., кімн. літ. 2-1 площею 12,2 кв.м., прибудова літ. І площею 13,0 кв.м., загальною площею 40,1 кв.м, у тому числі житловою площею 27,1 кв.м; на земельній ділянці: сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г».

Виділити ОСОБА_2 в натурі 1/3 частину у праві власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 , яка складається з : прибудови літ. ІІ площею 20.1 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 . (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення складено 27 вересня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Павленко