Провадження № 2/161/835/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2022 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ковтуненка В.В.,
за участі секретаря судових засідань Камінського Ю.В.,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 з підстав, викладених у позовній заяві.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду спільну заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 , ч. 1ст. 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі, на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).
В житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , у встановленому законом порядку зареєстровано місце проживання, зокрема, відповідача по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 з червня 2020 року.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , тривалий період часу без поважних причин, а саме з червня 2020 року. А тому наявні підстави, передбачені ч. 2 статті 405 ЦК України для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування вказаним жилим приміщенням. Інші докази, які б спростовували ці обставини, в справі відсутні.
Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , понад один рік, без поважних причин. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, а саме в сумі 908,00 гривень.
Керуючись ст. 319, 321, 391, 405 України, ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 13, 58, 60, 141, 213, 223, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 гривень,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко