Справа № 496/487/22
Провадження № 2/496/979/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Комашко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, збільшивши позовні вимоги 29.07.2022 року (а.с.119-120), просять стягнути з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на свою користь страхове відшкодування у наступному розмірі:

-на користь позивачки ОСОБА_1 : страхове відшкодування у розмірі 40800 грн; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 10156 грн 41 коп., три відсотки річних у розмірі 989 грн 26 коп., інфляційні втрати у розмірі 7390 грн 94 коп., а всього разом - 18536 грн 61 коп.;

-на користь позивачки ОСОБА_2 : страхове відшкодування у розмірі 29394 грн 14 коп.; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 7317 грн 13 коп., три відсотки річних у розмірі 712 грн 71 коп., інфляційні втрати у розмірі 5324 грн 76 коп., а всього разом - 13354 грн 60 коп.;

-на користь позивача ОСОБА_3 : страхове відшкодування у розмірі 24000 грн; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 5974 грн 36 коп., три відсотки річних у розмірі 581 грн 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 4347 грн 61 коп., а всього разом - 10903 грн 89 коп.

Крім того, позивачі просять стягнути з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на свою користь понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі по 6500 грн кожному.

Свої вимоги мотивують тим, що 29.06.2021 року о 12:18 годині біля будинку 2/3 на Київському шосе в м. Одесі мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автопоїзда у складі сідлового тягача «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «KOGEL SN 24Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 . Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_5 був доставлений до лікувальної установи, в якій ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. За фактом вказаної ДТП 29.06.2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000810 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП (29.06.2021 року) була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 31.08.2021 року на адресу відповідача в інтересах позивачів було надіслано заяви про виплату страхового відшкодування, загальна сума якого, з урахуванням встановленого ліміту, склала 72000 грн, з яких по 24000 грн моральної шкоди для кожного з позивачів, а 28.09.2021 року - заяву про долучення документів, а саме копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000810, який підтверджує факт вчинення ДТП, в якій загинув ОСОБА_5 06.10.2021 року на адресу відповідача в інтересах позивачів повторно було надіслано заяви про виплату страхового відшкодування та заяву про долучення документів, серед яких були чеки, які підтверджують здійснені витрати на лікування ОСОБА_5 та витрати на його поховання. Загальна сума страхового відшкодування складала 94194 грн 14 коп., з яких: 24000 грн - моральна шкода для сина загиблого ОСОБА_3 ; 29394 грн 14 коп. - моральна шкода та витрати на лікування для доньки загиблого - ОСОБА_2 ; 40800 грн - моральна шкода та витрати на поховання для дружини загиблого - ОСОБА_1 . Станом на теперішній час жодних відповідей від відповідача на вказані заяви не надходило та жодних розрахунків з позивачами здійснено не було. Позивачі вважають, що невиплата відповідачем страхового відшкодування у визначений законом строк є протиправною та порушує їх права на відновлення правового становища, що існувало до дорожньо-транспортної пригоди, в якій загинув їхній родич ОСОБА_5 . При цьому, зважаючи на те, що відповідач прострочив виплату їм страхового відшкодування, на думку позивачів, він повинен сплатити на їх користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, три відсотки річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення, згідно ст. 625 ЦК України.

В свою чергу, від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому посилається на те, що з документів, доданих до позовної заяви, не вбачається, що водій транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом Kogel SN 24Р, реєстраційний номер НОМЕР_2 , притягувався до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та його вина у настанні ДТП від 29.06.2021 року не підтверджена жодним доказом. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом Kogel SN 24Р, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у відповідності до Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», яким регулюються відносини між сторонами, не наступила, тому дану подію не можна кваліфікувати, як страховий випадок. На підставі вищевказаного, відповідачем було відмовлено у страховій виплаті по даній ДТП, про що складено акт про відмову №В-41685/21 від 02.10.2021 року, а позивачів повідомлено листом №3826/ДВЗ від 02.10.2021 року, в якому, крім іншого, роз`яснено, що розгляд справи може бути поновлено страховиком за умови долучення/надання учасниками події до матеріалів страхової справи постанови/вироку суду, заяви на виплату страхового відшкодування. Щодо порушення строків виплати страхового відшкодування, на яке посилаються позивачі, відповідач зазначив, що у відповідності до абз. 3 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається, зокрема, в кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Що стосується вимоги позивачів про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідач зауважив, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування. Оскільки страховиком було відмовлено у виплаті страхового відшкодування та повідомлено про це позивачів належним чином, а тому немає правових підстав для виплати зазначених нарахувань. З приводу відшкодування понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19500 грн, відповідач вказує, що дана справа є малозначною, не відзначається особливою складністю, а тому вказана вимога є неспівмірною зі: складністю справи; часом, витраченим адвокатом та виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконання робіт; ціною позову та значенням справи для відповідача, а тому підлягає зменшенню судом.

Позивачі в судове засідання не з`явились, а від їх представника до суду надійшло клопотання, в якому він вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить судове засідання провести у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце слухання справи належним чином.

Приймаючи до уваги заяву представника позивачів, відзив відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що 29.06.2021 року о 12:18 годині біля будинку 2/3 на Київському шосе в м. Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автопоїзда у складі сідлового тягача «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «KOGEL SN 24Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 .

Цього ж дня, відомості про вказану подію були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000810, що підтверджується відповідним витягом (а.с.37).

Внаслідок ДТП ОСОБА_5 був доставлений до лікувальної установи, в якій ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від отриманих травм, згідно довідки про причину смерті №2985 від 22.07.2021 року, лікарського свідоцтва про смерть №2985 від 22.07.2022 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.28, 29).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 , який керував автопоїздом у складі сідлового тягача «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «KOGEL SN 24Р», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісами №АР5110284 та №АР5110285 (а.с.30, 31).

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною загиблого у вказаній ДТП ОСОБА_5 , а позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - його дітьми, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 , який після укладення шлюбу змінив прізвище на ОСОБА_8 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.03.2017 року, а також свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_6 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 (а.с.12, 13-14, 19, 20, 26).

Із довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №02-17-1364 від 27.08.2021 року вбачається, що на день смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_1 - дружина; ОСОБА_2 - донька; ОСОБА_11 - онук; ОСОБА_12 - онук (а.с.39).

31.08.2021 року представник за довіреністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_13 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату заявникам страхового відшкодування у загальному розмірі 72000 грн, що включає відшкодування моральної шкоди по 24000 грн кожному (а.с.9).

28.09.2021 року представник за довіреністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_13 вдруге звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про долучення документів та виплату заявникам страхового відшкодування, надіславши на адресу відповідача витяг з ЄРДР №0000810 від 29.06.2021 року (а.с.35).

06.10.2021 року представник за довіреністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_13 втретє звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про долучення документів та виплату заявникам страхового відшкодування у загальному розмірі 94194 грн 14 коп., включивши в суму страхового відшкодування, окрім моральної шкоди, витрати на лікування та поховання (а.с.38).

На підтвердження витрат на лікування ОСОБА_5 представником позивачів до матеріалів справи додані копії чеків про придбання медикаментів на суму 5394 грн 14 коп. (а.с.40-41), а на поховання - договір-замовлення від 22.07.2021 року, маршрутний лист та квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 22.07.2021 року (а.с.42, 43, 44).

За результатом розгляду заяв представника позивачів, відповідачем було складено акт про відмову у виплаті страхового відшкодування/страховій виплаті від 02.10.2021 року. Підстава відмови: ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.111).

02.10.2021 року за вих. №3826/ДВЗ на адресу представника позивачів за довіреністю відповідачем було направлено лист про неможливість здійснити виплату страхового відшкодування заявникам за шкоду, заподіяну життю внаслідок ДТП, що мала місце 29.06.2021 року, оскільки відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не наступила (а.с.112-113).

Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону №1961-IV визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинні на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

За змістом пункту 24.1 статті 24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Статтею 27 Закону №1961-IV визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, та встановлено наступне.

-пункт 27.1 статті 27 Закону №1961-IV - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди;

-пункт 27.2 статті 27 Закону №1961-IV - страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку;

-пункт 27.3 статті 27 Закону №1961-IV - страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами;

-пункт 27.4 статті 27 Закону №1961-IV - страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку;

-пункт 27.5 статті 27 Закону №1961-IV - відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

В пунктах 35.1, 35.2 статті 35 Закону №1961-IV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15 зазначено, що у Законі №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Представник позивачів, звертаючись до суду з позовом, посилається на те, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не надала жодної відповіді на чисельні заяви позивачів про виплату страхового відшкодування та відповідно не здійснила жодних розрахунків.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача вказав, що позивачі не мають права на страхове відшкодування, оскільки не наступила цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а тому дану подію не можна кваліфікувати, як страховий випадок.

Так, згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі №204/3783/16-ц.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною 2 статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц, від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17, від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19.

Водночас, в судовому засіданні відповідачем не доведено, що ДТП сталася внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_5 або непереборної сили.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961-IV визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №242/1930/21.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи та давши оцінку поданим сторонами доказам, враховуючи неведені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку про те, що страховик безпідставно відмовив позивачам у відшкодуванні витрат на поховання, а також моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, пославшись на те, що вина водія сідлового тягача «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у ДТП, в якому загинув ОСОБА_5 , не доказана, у зв`язку з чим відповідальність страховика за даним випадком не настає, а тому в силу вимог статей 23, 27, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачам моральну шкоду, завдану смертю потерпілого, а також витрати поховання.

Водночас, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, яке включає витрати на лікування у розмірі 5394 грн 14 коп. слід відмовити, оскільки такі витрати та необхідність їх здійснення не підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (лист призначення, історія хвороби, тощо).

Таким чином, з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування, яке включає моральну шкоду у розмірі 24000 грн (4 мінімальних заробітних плати у місячному розмірі на день настання страхового випадку) та витрати на поховання у розмірі 16800 грн, а всього 40800 грн., а на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню страхове відшкодування, яке включає лише моральну шкоду у розмірі по 24000 грн (8 мінімальних заробітних плати у місячному розмірі на день настання страхового випадку).

З приводу стягнення на користь позивачів пені, трьох відсотків річних та інфляційний втрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону №1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки страховик безпідставно відмовив позивачам у виплаті страхового відшкодування, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього на користь позивачів пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в межах заявлених ними позовних вимог.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: (пеня) = сума боргу х подвійна облікова ставка НБУ % х кількість днів : 365 днів.

Розрахунок пені на суму невиплаченого позивачці ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 40800 грн за період з 30.11.2021 року по 20.09.2022 року слід провести наступним чином.

30.11.2021 - 09.12.2021 = 40800 грн х 17% х 10 : 365 = 190 грн 03 коп.

10.12.2021 - 31.12.2021 = 40800 грн х 18% х 22 : 365 = 442 грн 65 коп.

01.01.2022 - 20.01.2022 = 40800 грн х 18% х 20 : 365 = 402 грн 41 коп.

21.01.2022 - 03.03.2022 = 40800 грн х 20% х 42 : 365 = 938 грн 96 коп.

04.03.2022 - 02.06.2022 = 40800 грн. х 20% х 91 : 365 = 2034 грн 41 коп.

03.06.2022 - 20.09.2022 = 40800 грн х 50% х 110 : 365 = 6147 грн 95 коп.

Розрахунок трьох відсотків річних на суму невиплаченого позивачці ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 40800 грн за період з 30.11.2021 року по 20.09.2022 року слід провести наступним чином.

30.11.2021 - 31.12.2021 = 40800 грн х 3% х 32 : 365 = 107 грн 31 коп.

01.01.2022 - 20.09.2022 = 40800 грн х 3% х 263 : 365 = 881 грн 95 коп.

Інфляційні нарахування у період з 01.12.2021 року по 31.08.2022 року на суму 40800 грн становлять: [Сукупний індекс інфляції] = 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% = 120,250% (за період грудень 2021 - серпень 2022) [Інфляційні нарахування] = 40800 грн (сума боргу) ? 120,250% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 40800 грн (сума боргу) = 8262 грн 08 коп. При цьому, оскільки представник позивачки ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача, крім іншого, інфляційні нарахування у розмірі 7390 грн 94 коп., а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині в межах заявленим ним вимог, а саме у розмірі 7390 грн 94 коп.

Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивачки ОСОБА_1 становить 10156 грн 41 коп., три відсотка річних становить 989 грн 26 коп. та інфляційні нарахування становлять 7390 грн 94 коп.

Розрахунок пені на суму невиплаченого позивачці ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 24000 грн за період з 30.11.2021 року по 20.09.2022 року слід провести наступним чином.

30.11.2021 - 09.12.2021 = 24000 грн х 17% х 10 : 365 = 111 грн 78 коп.

10.12.2021 - 31.12.2021 = 24000 грн х 18% х 22 : 365 = 260 грн 38 коп.

01.01.2022 - 20.01.2022 = 24000 грн х 18% х 20 : 365 = 236 грн 71 коп.

21.01.2022 - 03.03.2022 = 24000 грн х 20% х 42 : 365 = 552 грн 33 коп.

04.03.2022 - 02.06.2022 = 24000 грн. х 20% х 91 : 365 = 1196 грн 71 коп.

03.06.2022 - 20.09.2022 = 24000 грн х 50% х 110 : 365 = 3616 грн 44 коп.

Розрахунок трьох відсотків річних на суму невиплаченого позивачці ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 24000 грн за період з 30.11.2021 року по 20.09.2022 року слід провести наступним чином.

30.11.2021 - 31.12.2021 = 24000 грн х 3% х 32 : 365 = 63 грн 12 коп.

01.01.2022 - 20.9.2022 = 24000 грн х 3% х 263 : 365 = 518 грн 79 коп.

Інфляційні нарахування у період з 01.12.2021 року по 31.08.2022 року на суму 24000 грн становлять: [Сукупний індекс інфляції] = 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% = 120,250% (за період грудень 2021 - серпень 2022) [Інфляційні нарахування] = 24000 грн (сума боргу) ? 120,250% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 40800 грн (сума боргу) = 4860 грн 05 коп.

Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивачки ОСОБА_2 становить 5974 грн 36 коп., три відсотка річних становить 581 грн 92 коп. та інфляційні нарахування становлять 4860 грн 05 коп.

Розрахунок пені на суму невиплаченого позивачу ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 24000 грн за період з 30.11.2021 року по 20.09.2022 року слід провести наступним чином.

30.11.2021 - 09.12.2021 = 24000 грн х 17% х 10 : 365 = 111 грн 78 коп.

10.12.2021 - 31.12.2021 = 24000 грн х 18% х 22 : 365 = 260 грн 38 коп.

01.01.2022 - 20.01.2022 = 24000 грн х 18% х 20 : 365 = 236 грн 71 коп.

21.01.2022 - 03.03.2022 = 24000 грн х 20% х 42 : 365 = 552 грн 33 коп.

04.03.2022 - 02.06.2022 = 24000 грн. х 20% х 91 : 365 = 1196 грн 71 коп.

03.06.2022 - 20.09.2022 = 24000 грн х 50% х 110 : 365 = 3616 грн 44 коп.

Розрахунок трьох відсотків річних на суму невиплаченого позивачу ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 24000 грн за період з 30.11.2021 року по 20.09.2022 року слід провести наступним чином.

30.11.2021 - 31.12.2021 = 24000 грн х 3% х 32 : 365 = 63 грн 12 коп.

01.01.2022 - 20.9.2022 = 24000 грн х 3% х 263 : 365 = 518 грн 79 коп.

Інфляційні нарахування у період з 01.12.2021 року по 31.08.2022 року на суму 24000 грн становлять: [Сукупний індекс інфляції] = 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% = 120,250% (за період грудень 2021 - серпень 2022) [Інфляційні нарахування] = 24000 грн (сума боргу) ? 120,250% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 40800 грн (сума боргу) = 4860 грн 05 коп. При цьому, оскільки представник позивача ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача, крім іншого, інфляційні нарахування у розмірі 4347 грн 61 коп., а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині в межах заявленим ним вимог, а саме у розмірі 4347 грн 61 коп.

Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача ОСОБА_3 становить 5974 грн 36 коп., три відсотка річних становить 581 грн 92 коп. та інфляційні нарахування становлять 4347 грн 61 коп.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ордерами на надання правничої (правової) допомоги, виданими 20.01.2022 на підставі договорів про надання правової допомоги б/н від 04.01.2022 року, гр-м ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надається правова допомога адвокатом Ільків М.М. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001100 від 07.08.2018 року) (а.с.68, 69, 70, 71-75, 76-80, 81-85, 86).

Представник позивачів просить стягнути з відповідача на користь позивачів витрати на професійну правову допомогу у загальному розмірі 19500 грн, тобто по 6500 грн кожному, на підтвердження яких подав до суду попередні (орієнтовані) розрахунки суми судових витрат, які позивачі понесли і які очікують понести у зв`язку з розглядом справи, відповідно до яких розмір наданих ним послуг загалом становить 19500 грн, які складаються з наступного: вивчення матеріалів справи - 4500 грн (1500 х 3), підготовка та написання позовної заяви - 4500 грн (1500 х 3), підготовка та написання інших процесуальних документів - 6000 грн (2000 х 3), участь в одному судовому засіданні - 2500 грн (500 х 3) (орієнтована кількість засідань - 3).

Представник відповідача у відзиві просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, так як їх сума є неспівмірною із: складністю справи; часом, витраченим адвокатом на виконання відвідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконання робіт; ціною позову та значення справи для відповідача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика палата Верховного суду у постанові від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц визначила, що така вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про оплату позивачами адвокату Ільків М.М. гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо)

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги у загальному розмірі 19500 гривень, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що загальна сума судового збору, яка підлягала сплаті при зверненні до суду з вищевказаними позовними вимогами становить 2977 грн 20 коп.

Виходячи із принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог (83%) розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 2471 грн. 08 коп.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 625, 1187, 1188, 1193 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (8, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Велика Василівська, 102) на користь позивачки ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 21 січня 2000 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) страхове відшкодування у розмірі 40800 грн; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 10156 грн 41 коп., три відсотки річних у розмірі 989 грн 26 коп., інфляційні втрати у розмірі 7390 грн 94 коп., а всього разом - 59336 грн 61 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (8, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Велика Василівська, 102) на користь позивачки ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_10 , виданий 10 січня 2006 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ) страхове відшкодування у розмірі 24000 грн; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 5974 грн 36 коп., три відсотки річних у розмірі 581 грн 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 4860 грн 05 коп., а всього разом - 35416 грн 33 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (8, яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Велика Василівська, 102) на користь позивача ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_12 , виданий 20 листопада 2012 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) страхове відшкодування у розмірі 24000 грн; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 5974 грн 36 коп., три відсотки річних у розмірі 581 грн 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 4347 грн 61 коп., а всього разом - 34903 грн 89 коп.

В задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, яке включає витрати на лікування, у розмірі 5394 грн 14 коп. відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 19500 грн, тобто по 6500 грн кожному, - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (8) на користьдержави судовий збір у розмірі 2102 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 20.09.2022 року.

Суддя Л.О. Пендюра