Провадження №2/523/1200/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" жовтня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ.» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6А) про стягнення страхового відшкодування, шкоди, заподіяної каліцтвом та пов`язаної з стійкою втратою працездатності потерпілим та відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

Установив:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ.» 127 901, 25 (сто двадцять сім тисяч дев`ятсот одна грн. 25 коп.) гривень - суми невідшкодованого матеріального збитку за наслідками ДТП, 44 676, 00 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим та виплату моральної шкоди у розмірі 6 395, 06 (шість тисяч триста дев`яносто п`ять грн. 06 коп.) гривень.

Свої вимоги мотивує тим, 11 червня 2018 року сталася ДТП, близько 13 год. 15 хв. у світлий час доби, на проїжджій частині вул. Нежданової, біля будинку №79 в Суворовському районі м. Одеси за участю транспортного засобу марки «Toyota Carina E», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і мотоцикла «KAWASAKI ZH600C» під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Транспортний засіб марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2031 від 20.09.2019 р., спричинені тяжкі за критерієм небезпеки для життя тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, відкритий скалковий перелом нижньої щелепи зліва (область тіла) закритий перелом правого суглобового відростка нижньої щелепи, забійні рани області лівого кута рота, нижньої губи, скальповані рани області середньої частини тіла нижньої щелепи справа з переходом на праву бічну поверхню шиї, скальповані рани передньо-бічної поверхні шиї зліва з переходом на область лівої ключиці, яремної вирізки, правої ключиці, скальповані рани області лівого надпліччя з переходом на область лівого плечового суглоба із субтотальним прегангліонарним ушкодженням лівого плечового сплетення, відкриті переломи обох кісток лівого передпліччя в середній третині, рвані рани лівого передпліччя, відкритий скалковий переломо-вивих 2 пальця лівої кисті, рвана рана 2 пальця лівої кисті, закрита травма грудної клітини у вигляді забоїв обох легень, закритого перелому 1 лівого ребра, незначного колабування (спадіння) правої легені за рахунок потрапляння в праву плевральну порожнину повітря.

Вказані, отримані в наслідок ДТП, травми, призвели до розладу здоров`я поєднаною зі стійкою втратою працездатності не менш на 1/3 (40%) тому, згідно п.2.1.1. г), п.2.1.6. Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.), відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Згідно Постанови Прокуратури Одеської області від 30.09.2019 року, про закриття кримінального провадження, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано підозрюваним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, але у зв`язку зі смертю підозрюваного, на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження № 0000458 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2018 року закрито в зв`язку зі смертю підозрюваного.

Проте, досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_2 маючи реальну і об`єктивну можливість виявити мотоцикл «KAWASAKI ZH600C», який здійснював рух по проїзній частині вул. Нежданової і наближався зліва до перетину проїзної частини вул. Нежданової з під`їзною дорогою до кладовища, а саме, маючи можливість надати дорогу цьому мотоциклу, тим самим проявляючи злочинну самовпевненість, порушуючи вимоги п.п 1.5, 2.3 б, 10.2 Правил дорожнього руху, не переконався у безпеці маневру, не надав дорогу вищевказаному мотоциклу, який рухався по проїзній частині, виїхав на проїзну частину вул. Нежданової та став її перетинати, виконуючи маневр поворот ліворуч. Внаслідок чого, рухаючись на керованому автомобілі «Toyota Carina E», по проїзній частині вул. Нежданової в маневрі повороту ліворуч, водій ОСОБА_2 керованим автомобілем «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з мотоциклом KAWASAKI ZH600C», під керуванням водія ОСОБА_1 .

Допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог Правил дорожнього руху знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, потерпілому ОСОБА_1 .

В ході проведення досудового розслідування було встановлено достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_2 про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, але у зв`язку з тим, що особа, якій повинно бути повідомлено про підозру до вказаного повідомлення померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дане повідомлення направлено близьким родичам, а саме, сину ОСОБА_3 .

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при досудовому розслідуванні кримінальної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи.

На дату вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , була застрахована у ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.», що з його боку підтверджується полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АМ3737362, який згідно перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ був діючий на день виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11.06.2018 року (роздруківка із сайту МТСБУ із розділу Перевірка чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ.

Положеннями ст.ст.22 - 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.

Згідно полісу № АМ3737362, укладеному між ОСОБА_2 та ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» (), товариство є страховиком щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначеного страхувальника щодо шкоди, спричиненої третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , з лімітами відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200 000,00 грн, заподіяну майну 100 000,00 грн.

За час відновлення здоров`я ОСОБА_1 пройдено лікування:

-11.06.2018 р. - Діагностичний центр «Юж-Укрмедтех»: «Исследовани: МСКТ головного мозга и шейного отдела позвоночника; Показания к исследованию: травма; Техника исследования: нативное исследование, толщина среза 3мм; Заключение: КТ-признаки перелома нижней челюсти».

-11.06.2018 р. по 12.07.2018 р. КУ «МКЛ № 11»: Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

-10.07.2018 р. - Діагностичний центр «Витамед-I» Магнитно-резонансная томография шейного отдела позвоночника «Заключение: МР-картина более характерна для разрыва капсульно-связочного комплекса на уровне дугоотростчатого сустава С6-С7, слева, с формированием эпидулярного коллектора на уровне С5-Тн2. Частичное повреждение межостистых связок С4-Тн2. Детидратация межпозвонковых дисков шейного отдела позвоночника»;

-13.07.2018 р. Медичний центр «Оптикор» Протокол ЭНМГ-обследования: «Заключение: тотальное поражение пучков плечевого сплетения с полным блоком проведения импульса по всем длинным и коротким нервам: n. Mediud, n. Ulnaris n. Radialis (длинная и короткая ветви), n. Musculocutaneus, n. Axillaris, n. Suprascapularis. Сохранно поведение импульса только по n. Acsessorius (m. Trapezius) т.о. оценить состояние цервикальных корешков не представляется возможным. Имеет место минимальное локальное сокращение наключичной области +притупленные болевые ощущения в точке Эрба (надключичная область), при полном отсутствии проведения импульса дистальнее»;

-10.08.2018 р. Державна установа «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» Консультаційний висновок спеціаліста 21 «Висновок спеціаліста: застаріле, субтотальне, прегангліонарне (авульсія корінців С6, С7, С8, Т1) ушкодження лівого плесового сплетення, тип 2А за Леферт. Виражене порушення функції лівої верхньої кінцівки», «Рекомендації: 1) Амбулаторний нагляд дільничного ортопеда-травматолога по місцю проживання; 2) Активні та пасивні (за допомогою здорової руки) рухи у всіх суглобах верхньої кінцівки у всіх проекціях (ОБОВЯЗКОВО!) за розпочатою методикою, по 10-15 хв. 5-6 разів на день; 3) У випадках сильних нейрогенних болей препарати Прегабаліну (Лірика, Альгеріка, Неогабін) 75 мг по 1 таблетці 1 раз на добу за 1-2 год. до сну. Кетпнол ДУО 150 мг або Аркоксія 90 мг по 1 капсулі при болях; 4) Рекомендоване оперативне втручання: в найближчі терміни: ревізія лівого плечового сплетення, позасплетенева невротизація лівого плечового сплетення У віддалені терміни: ряд ортопедичних рекомендацій; 5) Рекомендоване проходження комісії МСЕК та присвоєння групи інвалідності; 6) Контрольний огляд в клініці»;

- 10.08.2018 р. Державна установа «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» (реєстраційний номер 157209) Клінічне обстеження МРТ, ЕНМГ;

- 10.08.2018 р. Институт травматологии и ортопедии АМНУ «Заключение: при исследовании срединного, локтевого, лучевого, кожно-мышечного, аксиллярного, надлопаточного нервов слева моторные ответы не зарегистрированы. При игольчатой ЭМГ надостной, дельтовидной, двуглавой, трапецевидной, мышц тенара и гипотенара слева в покое регистрируется выраженная спонтанная денервационная активность, при попытке движений убедительных потенциалов ДЕ не зарегистрировано. Комментарий: ЭНМГ признаки травматического тотального повреждения левого плечевого сплетения по типу полного аксонотмезиса, при игольчатой ЭМГ иннервируемых мышц регистрируются только денервационные процессы без признаков реиннервации»;

-27.08.2018 р. - 07.09.2018 р. Державна установа «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» - Довідка-виписка з історії хвороби стаціонарного хворого:

Відділ мікрохірургії та реконструктивно-відновлювальної хірургії верхньої кінцівки 04.09.2018 ОПЕРАЦІЯ:

1) Невротизація рухових фасцикул лівого м`язево-шкірного нерва лівимдіафрагмальним нервом, з використанням нервового аутотрансплантата литкового нерва. Ліпофілінг. Введення пунктату кісткового мозку в лівий біцепс;

2) Забір аутотрасплантата n. suralis з правої гомілки;

3) Забір пунктату кісткового мозку;

4) Забір аспірату підшкірної жирової клітовини;

- 29.07.2019 р. - Управлінням соціального захисту населення Любашівської районної державної адміністрації видано посвідчення серія НОМЕР_4 про призначення 3-ї групи інвалідності загального захворювання .

- 13.10.2020 р. Подільським МР МСЕК на ім`я ОСОБА_1 надано Індивідуальну програму реабілітації інваліда №1311

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 понесені значні витрати на відновлювання свого здоров`я після отриманих чисельних травм внаслідок ДТП, яка відбулася 11.06.2018 року з вини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Загальна сума понесених витрат на відновлювання здоров`я ОСОБА_1 шляхом лікування (придбання лікарських засобів) на суму 81 901, 25 (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот одна грн. 25 коп.) гривень в тому числі проведення операції вартість якої склала 46 000, 00 (сорок шість тисяч) гривень, де разом загальна сума понесених ним витрат складає 127 901, 25 (сто двадцять сім тисяч дев`ятсот одна грн. 25 коп.) гривень, що підтверджується доказами.

Разом з тим, ОСОБА_1 завдано і моральної шкоди як потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.06.2018 року, за участю транспортного засобу марки «Toyota Carina E», р/н НОМЕР_1 під керуванням особи, яка є винною у скоєнні ДТП, що в рамках лімітів встановлених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 6395, 06 (шість тисяч триста дев`яносто п`ять грн. шість коп.) гривень, тобто 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Позивач додатково зазначив, що 19.02.2021 року ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», засобами поштового зв`язку Укрпошта з описом вкладення направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого (накладна за трек-номером 263), яке згідно даних викладених на офіційному веб-сайті Укрпошта у розділі «Трекінг» вручено адресату 23.02.2021 р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 15 червня 2021 року Суворовським районним судом міста Одеси прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. (а.с. 72).

Ухвалою суду від 23 травня 2022 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 96).

Представник позивача ОСОБА_4 надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 98).

Відповідач про розгляд справи судом обізнаний належним чином в судове засідання не прибув та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 90-93,101-103).

Відповідачем - ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не надавався.

Згідно ч.8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою представника позивача. (а.с. 98).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд встановив наступні обставини.

11 червня 2018 року сталася ДТП, близько 13 год. 15 хв. у світлий час доби, на проїжджій частині вул. Нежданової, біля будинку №79 в Суворовському районі м. Одеси за участю транспортного засобу марки «Toyota Carina E», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і мотоцикла «KAWASAKI ZH600C» під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Транспортний засіб марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 належить ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2031 від 20.09.2019 р., спричинені тяжкі за критерієм небезпеки для життя тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, відкритий скалковий перелом нижньої щелепи зліва (область тіла) закритий перелом правого суглобового відростка нижньої щелепи, забійні рани області лівого кута рота, нижньої губи, скальповані рани області середньої частини тіла нижньої щелепи справа з переходом на праву бічну поверхню шиї, скальповані рани передньо-бічної поверхні шиї зліва з переходом на область лівої ключиці, яремної вирізки, правої ключиці, скальповані рани області лівого надпліччя з переходом на область лівого плечового суглоба із субтотальним прегангліонарним ушкодженням лівого плечового сплетення, відкриті переломи обох кісток лівого передпліччя в середній третині, рвані рани лівого передпліччя, відкритий скалковий переломо-вивих 2 пальця лівої кисті, рвана рана 2 пальця лівої кисті, закрита травма грудної клітини у вигляді забоїв обох легень, закритого перелому 1 лівого ребра, незначного колабування (спадіння) правої легені за рахунок потрапляння в праву плевральну порожнину повітря.

Вказані, отримані в наслідок ДТП, травми, призвели до розладу здоров`я поєднаною зі стійкою втратою працездатності не менш на 1/3 (40%) тому, згідно п.2.1.1. г), п.2.1.6. Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.), відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. ОСОБА_1 26 вересня 2019 року вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Згідно Постанови Прокуратури Одеської області від 30.09.2019 року, про закриття кримінального провадження, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано підозрюваним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, але у зв`язку зі смертю підозрюваного, на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження № 0000458 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2018 року закрито в зв`язку зі смертю підозрюваного. (а.с. 20-23).

Проте, досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_2 маючи реальну і об`єктивну можливість виявити мотоцикл «KAWASAKI ZH600C», який здійснював рух по проїзній частині вул. Нежданової і наближався зліва до перетину проїзної частини вул. Нежданової з під`їзною дорогою до кладовища, а саме, маючи можливість надати дорогу цьому мотоциклу, тим самим проявляючи злочинну самовпевненість, порушуючи вимоги п.п 1.5, 2.3 б, 10.2 Правил дорожнього руху, не переконався у безпеці маневру, не надав дорогу вищевказаному мотоциклу, який рухався по проїзній частині, виїхав на проїзну частину вул. Нежданової та став її перетинати, виконуючи маневр поворот ліворуч. Внаслідок чого, рухаючись на керованому автомобілі «Toyota Carina E», по проїзній частині вул. Нежданової в маневрі повороту ліворуч, водій ОСОБА_2 керованим автомобілем «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з мотоциклом KAWASAKI ZH600C», під керуванням водія ОСОБА_1 . Допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог Правил дорожнього руху знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, потерпілому ОСОБА_1 .

На дату вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , була застрахована у ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.», що з його боку підтверджується полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АМ3737362, який згідно перевірки чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ був діючий на день виникнення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11.06.2018 року (роздруківка із сайту МТСБУ із розділу Перевірка чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ). (а.с. 24).

Положеннями ст.ст.22 - 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.

Згідно полісу № АМ3737362, укладеному між ОСОБА_2 та ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.» (), товариство є страховиком щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначеного страхувальника щодо шкоди, спричиненої третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , з лімітами відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200 000,00 грн, заподіяну майну 100 000,00 грн.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 11 червня 2018 року, що сталася близько 13 год. 15 хв., є встановленим і доказуванню не підлягає.

За змістом ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Приписами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного Кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст. 1187 Цивільного Кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормою п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою

Згідно зі ст. 1192 Цивільного Кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 як потерпілий, отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Тобто, між потерпілими ОСОБА_1 ТДВ «СК«Ю.ЕС.АЙ.» та винним у вчиненні ДТП ОСОБА_2 виникли деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. У той же час, між ОСОБА_2 та страховою компанією ТДВ «СК«Ю.ЕС.АЙ.» існували договірні зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхові відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до правового висновку викладено в постанові Верховного Суду України від 31.03.2021 р. справа № 297/2187/19, провадження № 51-2381 км 20: «Суд звертає увагу, що визначений вказаним Законом порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 Кримінального кодексу України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.»

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Вищенаведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», НЕ є обов`язковим.

У постанові Верховного суду Касаційного Цивільного від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц касаційний суд висловився про необхідність стягнення страхового відшкодування не зважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах необхідного строку, а в постанові ККС від 30 серпня 2018 року у справі № 732/865/16-к посилання страховика на те, що потерпілий не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування, було відхилено касаційним судом.

У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: «потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту».

У системному зв`язку зі ст. 36 положення підпункту 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Тому у контексті вищевказаного та з урахуванням обставин справи можна зробити висновок, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Таким чином, волевиявлення ОСОБА_1 щодо захисту своїх порушених прав стосовно отримання страхового відшкодування шляхом стягнення з ТДВ «СК«Ю.ЕС.АЙ.» на користь потерпілого ОСОБА_1 страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки саме за потерпілими залишається право вибору способу звернення за захистом своїх прав (із заявою до страхової компанії чи з позовом до суду), відповідає вимогам закону.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення шкоди заподіяної здоров`ю потерпілого трирічним строком. Відтак страховий випадок (ДТП) стався 11.06.2018 року, а тому в даному випадку, строк звернення до суду з позов про стягнення страхового відшкодування закінчується 11.06.2021 року. Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми вказаного Закону не містять.

За змістом п. 22.1 ст. 22, та ст. 23 наведеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема:

шкода пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

За змістом ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII - з 1 січня 2018 р. мінімальну заробітну плату у місячному розмірі установлено в розмірі 3 723, 00 (три тисячі сімсот двадцять три) гривні.

Відтак, враховуючи встановлення ОСОБА_1 Подільською МР МСЕК IIІ-ї групи інвалідності до 01 листопада 2021 року, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серія 12 ААВ № 155470, дата повторного огляду 13.10.2020 р., що в свою чергу свідчить про стійку втрату працездатності потерпілим з дня настання страхового випадку тобто з 11.06.2018 р., відтак розмір шкоди, пов`язаний із стійкою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 складає 44 676, 00 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Разом з тим, слід також зазначити, що незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, вказане регламентовано положенням п.1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного Кодексу України.

Приписами ст. 23 Цивільного Кодексу України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів

Згідно із ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Судом встановлено, що до моменту аварії ОСОБА_1 , як особа молодого віку, працював, вів активний спосіб життя, а через ДТП отримав 3-ю групу інвалідності, був змушений залишити роботу, його покинула дівчина. Через спотворене тіло на якому нараховується безліч шрамів та рубців, які в свою чергу є незгладимими, ОСОБА_1 втратив впевненість в собі і довгий час боявся навіть вийти із дому, що як наслідок додатково призвело до порушення звичайного способу життя.

Тривалий час ОСОБА_1 не міг вільно розмовляти, вживати їжу, постійно згадував ті страшні події, оскільки в тій жахливій ДТП ще й загину його друг ОСОБА_5 , а страх до цього часу залишився з позивачем, бо він постійно згадує ті події і забути їх для нього неможливо.

До цього часу ОСОБА_1 не може вільно спілкуватися зі своїми друзями, в основному спілкується тільки з рідними. Разом з тим ОСОБА_1 позбавлений можливості будувати плани на майбутнє, оскільки спотворення тіла та каліцтво у вигляді нерухомості верхньої лівої кінцівки є незгладимим на все життя. На протязі всього часу з моменту ДТП та до тепер ОСОБА_1 змушений витрачати свій час та гроші на різні консультації, лікування, операції, що заважає йому реалізовувати свої потенціальні здібності.

Таким чином, внаслідок ДТП ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає до того ж у пережитому під час ДТП переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях за стан здоров`я. Участь у ДТП безумовно негативно вплинула на моральний стан позивача та призвела до душевних страждань і як ще один негативний наслідок ОСОБА_1 потребує постійної розради, підтримки та психологічної допомоги.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що неправомірні дії водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 11.06. 2018 р. трапилася ДТП, завдали позивачу моральні страждання, які потребують хоча б компенсації тих емоційних страждань, які довелося перенести за весь цей час ОСОБА_1 , оскільки факт заподіяння моральної шкоди водієм ОСОБА_2 є очевидним, так як виступає наслідком його протиправної поведінки, а тому повинна бути відшкодована страховою компанією, оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , на день ДТП, яка мала місце 11.06.2018 р., була застрахована у ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.».

Враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а позов, враховуючи межі заявлених позовних вимог, підлягає задоволенню, оскільки внаслідок ДТП, яка трапилася 11.06.2018 р., ОСОБА_1 нанесено травми, які призвели до розладу здоров`я поєднаною зі стійкою втратою працездатності не менш на 1/3 (40%) які, згідно Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, що потягло за собою понесення ОСОБА_1 непередбачуваних витрат на відновлювання свого здоров`я та емоційного стану.

Разом з тим в зв`язку з причинно-наслідковим зв`язком, позивачу завдано моральної шкоди в результаті вказаної ДТП. Відтак, з урахування всього зазначеного вище, в даному випадку має місце страховий випадок, а тому незалежно від вини особи, яка завдала шкоди, шкода позивачу спричинена тяжкими тілесними ушкодженнями, які призвели до присвоєння ОСОБА_1 3-ї групи інвалідності внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому повинна бути відшкодована страховою компанією, оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом марки «Toyota Carina E», р.н. НОМЕР_1 , 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , була застрахована у ТОВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.АЙ.», за страховим полісом, що відповідає нормам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, вартість нанесеного винуватцем матеріального збитку, понесених витрат та моральної шкоди, складає: 127 901, 25 (сто двадцять сім тисяч дев`ятсот одна) гривень 25 коп. - сума невідшкодованого матеріального збитку за наслідками ДТП, 44 676, 00 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 коп. - сума шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим; 6 395, 06 (шість тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень 06 коп. - сума моральної шкоди. Загальна сума матеріального збитку, понесених витрат та моральної шкоди, становить 178 972, 31 (сто сімдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні 31 коп., яку відповідачем в добровільному порядку позивачу не відшкодовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно Постанови Верховного Суду України №6-2808цс15 від 20.01.2016р. завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача, що особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч.7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п.145 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейським судом з прав людини зазначено, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі заходи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 908 грн. 00 коп. судового збору, оскільки позивач звільнявся від їх сплати при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 280 352,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Ю.ЕС.АЙ.» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6А) про стягнення страхового відшкодування, шкоди, заподіяної каліцтвом та пов`язаної з стійкою втратою працездатності потерпілим та відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (ідентифікаційний код 32404600) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_5 ), страхове відшкодування у розмірі 127 901, 25 (сто двадцять сім тисяч дев`ятсот одна) гривень 25 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (ідентифікаційний код 32404600) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_5 ), шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим у розмірі 44 676, 00 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (ідентифікаційний код 32404600) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_5 ), моральну шкоду у розмірі 6 395, 06 (шість тисяч триста дев`яносто п`ять) гривень 06 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (ідентифікаційний код 32404600) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 06 жовтня 2022 року.

Суддя