1Справа № 335/2938/22 2/335/1904/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи Варбанської-Козирь М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради Кирилюка Олександра Дмитровича, третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до суду з позовом до директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради Кирилюка Олександра Дмитровича про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона працює на посаді лікаря педіатра-неонатолога відділення постінтенсивного догляду та другого етапу виходжування новонароджених у Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради (далі за текстом КНП «ОПЦ» ЗОР).

Наказом директора КНП «ОПЦ» ЗОР Кирилюка О.Д. від 31.01.2022 №32к/тр з 31.01.2022 її було відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти СОVID-19 до моменту проведення щеплення і пред`явлення відповідних підтверджуючих документів, без збереження заробітної плати.

Зазначений наказ позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його прийнято позивачем на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30.11.2021 № 2664, який не набрав чинності, відповідачем порушено процедуру відсторонення її від роботи у зв`язку з відмовою від щеплення проти СОVID-19, визначеної Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Протиправними діями позивача порушене конституційне право позивача на працю. Наказом відповідача від 10.03.2022 № 100 к/тр позивача допущено до роботи з 10.03.2022.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора КНП «ОПЦ» ЗОР Кирилюка О.Д. від 31.01.2022 №32к/тр, відновити попереднє становище (не обтяжене наказом про відсторонення) позивача, яке існувало до відсторонення від роботи, стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 07.06.2022 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою судді від 27.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі в справі КНП «ОПЦ» ЗОР у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

05.08.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, вважає оскаржуваний наказ винесено відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням повноважень та завдань відповідно до укладеного ним Контракту з Запорізькою міською радою, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

17.08.2022 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою судді від 12.09.2022 розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 27.09.2022.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті судом було роз`яснено позивачеві право звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі в справі співвідповідача або заміну первісного позивача належним відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 підтримала позов та просила його задовольнити. Суду повідомила, що вона свідомо звернулась до суду з позовом саме до директора КНП «ОПЦ» ЗОР, вважає його належним відповідачем, оскільки саме ним було порушено трудове законодавство та винесено оскаржуваний наказ про її відсторонення.

Відповідач та представник третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами докази, , суд доходить наступних висновків.

Судом становлено, що позивач ОСОБА_1 з 26.11.2013 перебуває у трудових відносинах з КНП «ОПЦ» ЗОР, де працює на посаді лікаря педіатра-неонатолога відділення постінтенсивного догляду та другого етапу виходжування новонароджених.

КНП «ОПЦ» ЗОР є юридичною особою.

28.01.2022 позивача було повідомлено про необхідність зробити профілактичне щеплення проти СОVID-19.

29.01.2022 позивач повідомила відповідачеві про відмову від щеплення проти СОVID-19.

Наказом директора КНП «ОПЦ» ЗОР від 31.01.2022 №32к/тр позивача було відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти СОVID-19 до моменту проведення щеплення і пред`явлення відповідних підтверджуючих документів, без збереження заробітної плати.

Заробітна плата позивачеві не нараховувалась та не сплачувалась КНП «ОПЦ» ЗОР з дня відсторонення її від роботи до 10.03.2022 дня коли її було допущено до роботи на підставі наказу директора КНП «ОПЦ» ЗОР від 10.03.2022 № 100 к/тр.

Вказані обставини визнаються учасниками справи.

Під час здійснення правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Дієздатністю юридичної особи, як і особи фізичної, є її здатність набувати для себе цивільні права та здійснювати їх, а також набувати та виконувати цивільні обов`язки. Однак якщо для фізичної особи це є природними діями, які вона виконує власне сама, то юридична особа в силу того, що вона є штучним утворенням, невидимим, невідчутним на дотик і таким, що існує лише у вимірі правової дійсності, набуває прав і обов`язків через, зокрема свої органи управління. Ключовим для дієздатності юридичної особи є діяльність її виконавчого органу. Цей орган може бути одноособовим і колегіальним (наприклад, директор або правління). Директор юридичної особи у разі вчинення правочину юридичною особою виступає в такому разі не як фізична особа, а як орган юридичної особи, тобто є її частиною. Тобто виступ в обороті від імені юридичної особи здійснюється, як правило, її виконавчим органом. При цьому виконавчий орган (наприклад, керівник колегіального виконавчого органу) діє не від свого імені, а від імені юридичної особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.09.2021 у справі № 661/2744/19 (провадження № 61-77св21) зазначено, що посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами.

З позовної заяви та пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані до директора ОСОБА_2 , як до посадової особи КНП «ОПЦ» ЗОР та стосуються його професійної діяльності, однак жодних позовних вимог саме ОСОБА_2 , як фізичної особи, позовна заява ОСОБА_1 не містить.

Оскільки КНП «ОПЦ» ЗОР є юридичною особою - самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах, а позовні вимоги у справі пред`явлені до її посадової особи, то саме воно має відповідати за цим позовом. Директор КНП «ОПЦ» ЗОР Кирилюк О.Д. не може бути відповідачем у цій справі, як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою очолюваного ним КНП «ОПЦ» ЗОР, тобто юридичної особи, від імені якої він діяв у відносинах з позивачем.

Отже, спір виник саме між позивачем та її роботодавцем - КНП «ОПЦ» ЗОР, яке є юридичною особою, самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах та має відповідати за цим позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2022 у справі № 760/22944/15-ц (провадження № 61-4653св21).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 КНП «ОПЦ» ЗОР підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач з клопотанням про повернення судового збору до суду не зверталася, а відповідач не заявляв вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 13, 19, 255-256, 258-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради Кирилюка Олександра Дмитровича, третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради, про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити.

Роз`яснити, що, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03.10.2022.

Суддя А.В. Стеценко