Справа № 127/9089/21
Провадження № 2/127/1722/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представників позивача Кріпак О.М., ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Покоєвича А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_2 , за участі Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану,

ВСТАНОВИВ:

Позивач виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану та просив винести рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього перед переплануванням стану за власний рахунок.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2021 року було залишено без руху позовну заяву Виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_2 про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2021 року було залучено до участі у справі Департамент архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору; витребувано від КП "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" для огляду у судовому засіданні інвентаризаційні справи на квартиру АДРЕСА_1 , на будинок АДРЕСА_2 , на будинок АДРЕСА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2022 року було залучено до участі у справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники позивача Виконавчого комітету Вінницької міської ради - Кріпак О.М., Чуй В.П. у судових засіданнях позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Покоєвич А.О. позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради у судове засідання не з`явився, однак до суду було подано заяву про розгляд справи без участі представника (т. 1, а.с. 209).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (т.1, а.с. 234-235).

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи № 21272, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено такі фактичні обставни справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. за реєстровим № 1614, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.09.2022 року № 308817595 (т. 2, а.с. 25).

Попередніми власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2012 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради згідно з рішенням від 26.01.2012 року № 162, були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не залучалися до участі у справі як співвідповідачі (відповідно до ст. 51 ЦПК України це є диспозитивним правом позивача).

Як вбачається з матеріалів дослідженої у судовому засіданні інвентаризаційної справи № 21272, яка була витребувана судом, остання технічна інвентаризація спірної квартири була здійснена 30.11.2011 року. При цьому, на плані квартира АДРЕСА_1 позначена літерою «Г», та її перепланування було здійснено ще до 2010 року (т. 1, а.с. 151-154). Відомостей про перепланування цієї квартири після 10 липня 2020 року матеріали справи не містять.

Отже, на час проведення перепланування спірної квартири відповідач ОСОБА_2 не була її власником.

Відповідно до правовової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України; за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Такий висновок узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною; спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату; спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу; якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові; у тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц).

З огляду на обраний позивачем спосіб захисту «зобов`язання ОСОБА_2 привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього перед переплануванням стану за власний рахунок» - суд доходить до висновку, що такий спосіб захисту є неналежним і неефективним, а також позов пред`явлений до неналежного відповідача ОСОБА_2 , що є двома самостійними підставами для відмови у задоволенні позову.

Крім того, суд бере до уваги, що 01 липня 2021 року між позивачем Виконавчим комітетом Вінницької міської ради та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір про співпрацю (т. 1, а.с. 137-139), а згідно з Актом № 1 здачі-прийняття виконаних робіт відповідно до Договору № 1 від 13 вересня 2021 року виконано аварійно-відновлювальні роботи житлового будинку по АДРЕСА_2 (т. 2, а.с. 10). Відповідно ж повідомлення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.07.2022 року № 01/00/011/137772, за інформацією, наданою департаментом житлового господарства міської ради, в зв`язку з відсутністю звернень від мешканців житлового будинку по АДРЕСА_2 та завершенням аварійно-відновлювальних робіт в квартирі АДРЕСА_1 у департаменті житлового господарства відсутня необхідність щодо проведення повторного обстеження вказаного вище житлового будинку (т. 2, а.с. 15).

Разом з тим, ці обставини не є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору, а є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_2 , за участі Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану слід відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 13, 51, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 15,16 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задовленні позову виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_2 , за участі Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Виконавчий комітет Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 59; )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ;

АДРЕСА_4 )

Департамент архітектурно будівельного контролю Вінницької міської ради (м. Вінниця,

вул. Театральна, буд. 29; )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 )

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 )

Повний текст рішення суду складено 03.10.2022 року.

Суддя