УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/12949/22

провадження № 2-з/521/180/22

10 жовтня 2022 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі головуючого судді Михайлюка О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди недійсною, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності на об`єкт нерухомості, -

Встановив:

До Малиновського районного суду міста Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди недійсною, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності на об`єкт нерухомості.

05 вересня 2022 року позивач подала заяву про забезпечення позову по даній справі шляхом накладення заборони уповноваженим на державну реєстрацію прав на нерухоме майно особам здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, а саме: будівлі спеціалізованої станції технічного обслуговування легкових автомобілів на чотири пости за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 06 вересня 2022 року в задоволенні даної заяви було відмовлено.

28 вересня 2022 року позивач подала повторно заяву про забезпечення позову по даній справі шляхом накладення заборони уповноваженим на державну реєстрацію прав на нерухоме майно особам здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, а саме: будівлі спеціалізованої станції технічного обслуговування легкових автомобілів на чотири пости за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що під час розгляду справи відповідач має можливість відчужити предмет спору третім особам та те, що таке забезпечення позову не порушує прав відповідача, а лише запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом першої інстанції позову по суті за звичайною процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, отже заява позивача про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Суд вважає, що позивач посилається лише на загальні підстави для забезпечення позову, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення, при цьому не наведено стосовно цього переконливих обґрунтувань.

Перевіривши аргументованість застосовування заходів забезпечення позову, зазначених позивачем, судом не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України, тобто, припущення позивача, що вищезазначене майно може бути відчужене відповідачем іншій особі на момент виконання рішення суду не доведене.

З огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, роз`яснивши йому, що він не позбавлений права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди недійсною, скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності на об`єкт нерухомості - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. Михайлюк

10.10.22