Справа №735/424/22р.
Провадження по справі № 2/735/142/2022р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2022 року смт. Короп Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Балаби О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Редько А.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Короп цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коропської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка прийняла спадщину. Оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстровано за померлим, приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно.

У підготовче судове засідання сторони не з`явились, проте позивачка у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримала та просить задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі - продажу будинку від 05.07.2001 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 12) .

З пункту 1 вказаного договору вбачається, що відчужуваний будинок належить продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Коропською державною нотаріальною конторою 05 липня 2001 року за р. № 1072, зареєстрованого в Коропському РБТІ № 72 05 липня 2001 року.

Згідно довідки Вишенківського старостинськоо округу Коропської селищної ради за № 14-16/433 від 13.12.2021 року встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 збудований у 1936 році і належав на праві особистої власності ОСОБА_2 . Будинок дерев`яний, покритий залізом. Є в наявності сарай, погреб. Згідно погосподарської книги № 3 на 2021 -2025 роки.

07 вересня 2022 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок. Проте, постановою нотаріуса від 07.09.2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідних документів для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 р., що набрав чинності 01.09.2004 р., цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на правовідносини, пов`язані з укладенням вищевказаного договору, поширюється дія норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 р., чинного на час їх виникнення.

За приписами п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом (набув чинності 03.08.2004), визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Оскільки спадкодавець придбав майно, яке було зареєстровано в БТІ у передбаченому законом порядку, суд вважає, що, він на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК України в редакції 1963 р. і ст. 49 ЗУ «Про власність» набув право власності на спірний будинок і правомірно володів ним.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 392 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 200, 206, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України суд,

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування право власності на житловий будинок загальною площею 48,3 кв.м., житлова 24,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя: О.А. Балаба