Справа № 333/5919/21
Провадження № 2-з/333/116/22
УХВАЛА

10 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Варнавської Л.О., розглянувши заяву представника адвоката Середи Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява від представника адвоката Середи Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони здійснювати відчуження нерухомого майна, а саме на квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 з внесенням до державного реєстру відповідного запису, квартири.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що в провадженні суду є позовна заява на підставі якої було відкрите провадження № 333/5919/21. Предметом позову є повернення незаконно отриманих грошових коштів від продажу квартири, відшкодування моральної шкоди, стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами. Ціна позову складає 1326359 гривень. Із-за незаконних дій своїх сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (мешкають АДРЕСА_1 ), які є чоловіком та дружиною. ОСОБА_1 була позбавлена своєї власності та не отримала від продажу своє квартири, ні нової квартири у власність, ні грошових коштів.

Як стало відомо позивачу та його представнику з матеріалів справи який був наданий нотаріусом до суду відповідач ОСОБА_3 була у шлюбі з іншим відповідачем ОСОБА_2 , на момент придбання ними квартири за адресою АДРЕСА_1 , тобто квартира є спільним майном подружжя, де кожному належить 1/2 частка квартири.

На судові засідання відповідач ОСОБА_3 постійно не з`являється. Відповідач ОСОБА_3 ніде не працює та іншого доходу та майна не має. Тому у разі задоволення позову судом, присутні усі фактори істотного ускладнення або не уможливлення виконання рішення суду та ефективний захист позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України заява розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що "під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами".

Суд виходить з того, що забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення.

Підставою для застосування заходу забезпечення у вигляді арешту квартири представник заявника зазначає, ускладнення або не уможливлення виконання рішення суду та ефективний захист позивача.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не може бути достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Наведена вище правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 25.05.2021 у справі №925/1441/20.

Доводи позивача про ухилення відповідачів в участі судового розгляду справи 333/5919/21 по суті не можуть бути взяті судом до уваги як підстава для припущення щодо ухилення відповідача від виконання рішення суду у разі його задоволення, оскільки рішення у даній справі ще не постановлено.

Суд зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду після подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи те, що позов подано позивачем ще у 2021 році, доказів на підтвердження будь-яких дій зі сторони відповідачів, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення до суду не надано.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Враховуючи викладене вище, виходячи з досліджених матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 247 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника адвоката Середи Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська