Справа 729/4/22
З АОЧ Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" вересня 2022 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
судді Демченко Л.М.,
за участю секретарки Жиглій М.В.,
позивача ОСОБА_1 та його представниці ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення позики,
Позивач та його представниця в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки (а.с.66). Відповідач неодноразово викликався в судові засідання, однак ні в підготовче судове засідання, ні на судовий розгляд не прибув.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно п.1, п.2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
Будучи усвідомленим про розгляд справи судом, відповідач до суду жодного разу не прибув, не повідомив суд про причини неявки, не надав відзиву. Судові засідання в справі неодноразово відкладалися за клопотаннями відповідача. Таку поведінку відповідача суд розцінює як зловживання своїм процесуальним правом, спрямованим на затягування розгляду справи
Оскільки позивач та його представниця не заперечувала проти винесення заочного рішення та існували всі умови для проведення заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до висновку про необхідність проведення заочного розгляду справи.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що її чоловік ОСОБА_1 06.11.2019 надав у позику ОСОБА_3 4000 доларів США до 10.01.2020, на підтвердження чого була написана розписка. В подальшому дата повернення боргу була відтермінована до 12.02.2020. Всупереч погодженим умовам, грошові кошти та відсотки за їх користування повернуті не були, відповідач уникає зустрічей та не бажає добровільно повертати позичені грошові кошти.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, свідка, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що 06.11.2019 ОСОБА_3 взяв у позику в ОСОБА_1 4000 доларів США під 10 % річних, які зобов`язався повернути 10.01.2020, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.9).
Як видно із вказаної розписки, строк повернення позики сторонами було продовжено до 12.02.2020 (а.с.68).
Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно отримав від позивача у борг грошові кошти в сумі 4000 доларів США під 10 % річних, які зобов`язався повернути 10.01.2020.
Проте у порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідач зобов`язання за вказаними договором належним чином не виконав.
Долучений до матеріалів справи оригінал розписки про отримання коштів відповідачем у позивача, є належним і допустимим доказом виникнення боргового зобов`язання.
Як видно із довідки про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_1 №3713 від 02.10.2021, опитаний ОСОБА_3 пояснив, що дійсно в 2019 році звернувся до ОСОБА_1 з проханням позичити йому 4000 доларів США на розвиток бізнесу, але у зв`язку із фінансовими труднощами в обумовлений термін борг не повернув (а.с.10).
Будь-які докази виконання відповідачем боргових зобов`язань за даною розпискою відсутні, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 4000 доларів США в перерахунку до гривні за офіційним курсом станом на дату звернення із позовом (04.01.2022, за 1 долар США 27, 2782 грн.) в розмірі 109112, 80 грн. (4000 доларів США х 27, 2782 грн.)
Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Враховуючи викладені вище норми, позикодавець має право вимагати стягнення процентів за користування коштами у межах погодженого сторонами строку позики, тобто з 06.11.2019 до 04.01.2022.
За умовами договору позики сторони погодили щомісячну сплату відсотків від суми позики 10 %.
Суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1327, 30 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 132 729 (сто тридцять дві тисячі сімсот двадцять дев`ять) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1327 (одну тисячу триста двадцять сім) гривень 30 коп. в повернення судового збору.
Найменування сторін: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ); відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2022 року.
Суддя Л.М.Демченко