ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року

м. Валки

справа № 638/13542/21

провадження № 22-ц/818/2865/22

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року ухвалене у складі судді Рибальченко Л.М.

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення на свою користь аліментів на своє утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 01.09.2021 і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 вересня 2021 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09 листопада 2021 ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. Просила стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Заява обґрунтована тим, що, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, що підтверджено відповідними документами.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року заява задоволена частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн.

Рішення мотивоване тим, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Дослідивши подані суду документи суд дійшов висновку, що виходячи з детального опису робіт (наданих послуг), витрати понесені ОСОБА_1 є доведеними

Не погодившись з додатковим рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою. Посилався на порушення судом норм процесуального права. А саме, зазначив, що в супереч вимог ч.8 ст.148 ЦПК України суд пійняв до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення подану з пропуском встановленого законом 5 денного строку для її подання. Крім цього, суд не врахував, що позовні вимоги задоволені частково , що є підставою для стягнення судових витрат пропорційно частині задоволених вимог та помилково вважав, що позивач довела факт понесення нею витрат на правничу допомогу. Зокрема не надані відповідні квитанції, платіжного доручення чи будь якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Скаржник також зазначив, що заява про ухвалення додаткового рішення не скріплена електронним цифровим підписом та на документах доданих до заяви також відсутній електронний цифровий підпис.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 понесла судові витрати на професійну правничу допомогу відповідно до копії договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 20 серпня 2021 року(а.с. 155); копії додаткової угоди №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20 серпня 2021 року,(а.с.156); копії звіту про виконання договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.08.2021(а.с.156 зворотна сторона); копії акту №1 про надання правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.08.2021 відповідно до якого, адвокатом надано наступну правничу допомогу: усна консультація щодо наявності правових підстав для звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - кількість витраченого часу 0 год. 30 хв. вартість 500 грн.; складання проекту позовної заяви від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - кількість витраченого часу 2 год. 30 хв. вартість 2500 грн.; складання проекту клопотання про витребування у Головного управління ДПС у Харківській області та ГУ ПФУ у Харківській області інформації - кількість витраченого часу 0 год. 30 хв. вартість 500 грн.; аналіз відзиву ОСОБА_2 на позовну заяву по справі №638/13542/21 та підготовка відповіді на відзив по справі - кількість витраченого часу 2 год. 30 хв. вартість 2500 грн.; представництво інтересів ОСОБА_1 в судовому засіданні в Дзержинському районному суді м. Харкова 02 листопада 2021 року - кількість витраченого часу 1 год. 00 хв. вартість 1000 грн. (а.с. 157).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи проти заяви про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі вказав на те, що ОСОБА_1 не надала доказів, які б свідчили про сплату нею коштів за надані адвокатом послуги.

Апеляційний суд такі доводи ОСОБА_2 не бере до уваги, оскільки відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства.

Вирішуючи питання про стягнення понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, Апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні у матеріалах справи документи є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Дана правова позиція висвітлена в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2022 року у справі справа № 591/6566/20-ц провадження № 61-19528св21.

Стосовно доводів апелянта щодо порушення строків подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, адже відповідно гідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.

З заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Когут Н.М. про ухвалення додаткового рішення, вбачається, що вона була надіслана на електрону пошту суду 08 листопада 2021 року та підписана кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_4 тобто в межах строку визначеним ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта стосовно того, що заява про ухвалення додаткового рішення не скріплена електронним цифровим підписом та на документах доданих до заяви також відсутній електронний цифровий підпис, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вказаного твердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

За таких обставин судова колегія вважає, що суд повно встановив обставини у справі, дав належну оцінку доказам на їх підтвердження та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст. ст. 367, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2022 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук