П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 вересня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судових засідань: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косаковський Валентин Олександрович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року, постановлену суддею головуючою Дегтяренко К.С., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: фізична особа підприємець ОСОБА_2 , Управління держпраці у Закарпатській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві

встановив:

У листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою заінтересовані особи: фізична особа підприємець ОСОБА_2 , Управління держпраці у Закарпатській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі ч.6 ст. 294 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косаковський В.О., оскаржила таку в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позовну заяву без розгляду.

Зазначає, що ухвала суду мотивована тим, що представник ФОП ОСОБА_2 заперечував фат смерті ОСОБА_3 пов`язаний із виконанням трудових обов`язків і вважає, що його факт смерті не є нещасним випадком на виробництві, а тому, в даному випадку вбачається спір про право, що має вирішувати в порядку позовного провадження. Також судом зазначено, що заявнику встановлення факту настання нещасного випадку на виробництві необхідне для отримання відповідних грошових виплат, тому в цьому провадження вбачається спір про право також.

Однак, ухвала про встановлення факту нещасного випадку на виробництві буде підставою для проведення розслідування такого випадку, що свою чергу може буди підставою для здійснення соціальних виплат, тобто наявність встановленого випадку жодним чином не зачіпає права інших осіб на даній стадії захисту своїх прав заявником. Також, само по собі виникнення права на підставі ухвали про встановлення факту на будь які соціальні виплати не є порушенням та підставою для залишення без розгляду заяви, про що у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5.

Щодо тверджень заінтересованої особи ОСОБА_2 про те, що у даній справі наявний спір про право.

За своїм змістом спір про право може бути найрізноманітнішим. В одному випадку сторони можуть спорити з приводу наявності чи відсутності між ними матеріальних правовідносин, в іншому - не заперечувати наявності між ними певних матеріальних правовідносин, але спорити між собою щодо реалізації прав і виконання обов`язків, що випливають із цих правовідносин. Спір може спричинюватися діями, які спрямовані на зміну або припинення між сторонами матеріальних правовідносин. Але в усіх випадках предметом спору є певне суб`єктивне право.

Суб`єктивне право виражається в трьох правомочностях - право на власні дії, право на чужі дії та право на захист. Здійснення суб`єктивного цивільного права - це реалізація засобів можливої поведінки управомоченої особи шляхом здійснення належних їй правомочностей.

Суб`єктивному цивільному праву завжди кореспондує юридичний (суб`єктивний) обов`язок. Він може бути активним, якщо зобов`язана особа повинна вчинити певні дії, і пасивним, якщо вона мусить згідно зі своїм обов`язком утримуватись від вчинення дій. Будь-яка зацікавлена особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за охороною свого права і захистити його відповідними способами, передбаченими законом. Під способом захисту суб`єктивного права розуміється визначений законом порядок забезпечення відновлення (визнання) порушених прав і одночасного правового впливу на порушника з метою відновлення порушеної майнової і немайнової сфери.

Заявник просить суд встановити факт настання нещасного випадку на виробництві, який стався 26 вересня 2018 року з ОСОБА_3 під час виконання ним обов`язків водія вантажного автомобіля у ФОП ОСОБА_2 , що і є предметом розгляду даної справи і необхідне заявниці для реалізації свого права на соціальний захист, як члену сім`ї ОСОБА_3 , тому, у випадку задоволення заяви жодні суб`єктивні права заінтересованої особи ОСОБА_2 порушені не будуть.

Крім того, заінтересованою особою не зазначено який саме спір про право наявний у даний момент або може бути у майбутньому, а тому, таке твердження є безпідставним та необґрунтованим.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ільницький М.П., подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити таку без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Вказує, що за існуючих обставив у справі, заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду, оскільки факти про встановлення яких вона просила суд, можуть бути встановлені тільки в порядку позовного провадження, оскільки заінтересована особа заперечує встановлення такого факту, так як можуть бути порушені права та інтереси ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Зокрема, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч.1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним.

Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можугь бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Наявність спору про право передбачає, що суд встановлює юридичний факт, який має юридичне значення та одночасно вирішує позовні вимоги, які становлять предмет позову, і для вирішення яких необхідно встановити юридичний факт.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту настання нещасного випадку, який трапився 26 вересня 2018 року з ОСОБА_3 , таким, що пов`язаний з виробництвом, а саме, виконання ним обов`язків водія вантажного автомобіля ФОП ОСОБА_2 та вказувала, що це є необхідним для реалізації свого права на соціальний захист, як члена сім`ї ОСОБА_3 , який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві .

Зазначені обставини свідчать про те, що предметом судового розгляду по суті є спір про право заявника на одержання страхових виплат у зв`язку із загибеллю внаслідок нещасного випадку на виробництві її чоловіка ОСОБА_3 .

Тобто питання, пов`язані зі встановленням факту настання ОСОБА_3 смерті пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків, у разі виникнення з цього приводу спору, а також, при вирішенні питання про встановлення факту у зв`язку з виконанням трудових обов`язків, в наслідок чого в особи виникає право на страхові виплати, вирішуються в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів, тобто в позовному провадженні.

Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, у даному випадку вбачається спір про права сторін, а тому, таку заяву слід вирішувати в порядку позовного провадження.

Зазначене судове рішення не позбавляє ОСОБА_1 права, передбаченого ст. 4 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав на загальних підставах.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Косаковський Валентин Олександрович, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді