Справа № 357/6150/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :
08.07.2022 представник позивача адвокат Федоркін Андрій Володимирович звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 25.07.2022, обґрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0578 га, кадастровий номер: :06:045:0104, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 . Єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 був її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом встановленого законом строку він із заявою про прийняття спадщини після своєї матері, як спадкоємець першої черги за законом, не звертався, оскільки тривалий час сильно хворів, тому спадкова справа нотаріусом заведена не була. На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач - ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , був зареєстрований та проживав за однією адресою з батьком, тому протягом встановленого законом строку спадщину прийняв. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою щодо оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва на спадщину, після смерті батька, довідався, що батько не оформив на себе майно після смерті баби ОСОБА_2 . 21 червня 2022 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою щодо оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва на спадщину, після смерті баби - ОСОБА_2 , однак, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з пропуском встановленого законом строку. Разом з тим, позивач пропустив встановлений законодавством строк з поважних причин, оскільки вважав, що спадкове майно після смерті баби прийняв його батько і йому не було відомо, що батько не вжив жодних заходів направлених на оформлення права власності, яким володіла ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 постійно знаходився на військовій службі, тому не міг залишити військову частину і звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини. Тому, просив у судовому порядку визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , протягом двох місяців з дня набрання рішення законної сили.

27.07.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

27.07.2022 судом постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альони Петрівни належним чином завіреної копії спадкової справи №49/2022 з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

15.08.2022 відповідач Білоцерківська міська рада подала до суду відзив на позов мотивуючи тим, що позивачем не надано до суду докази, які б підтверджували, що він має сімейні ( родинні) відносини з померлим ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_2 , також, неможливо встановити чи є позивач єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 , чи є він спадкоємцем усього майна останньої чи лише її певної частини. Тому, просили врахувати вказані обставини та розглядати справу за відсутності представника Білоцерківської міської ради.

22.08.2022 судом, зокрема, вирішено питання щодо подання додаткових доказів у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та його представником подано до суду довідки щодо перебування ОСОБА_1 на службі в ЗСУ.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просив позов задовольнити в повному обсязі та подав до суду додаткові докази.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяви з процесуальних питань до суду не подав, Білоцерківська міська рада про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином та у відзиві вказано клопотання, про розгляд справи за відсутності представника міської ради.

Третя особа - приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви з процесуальних питань до суду не подала та 10.08.2022 подала до суду матеріали на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою .

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12,55,56,72).

З матеріалів справи (а.с.14-32), вбачається, що ОСОБА_2 на момент смерті належало майно: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0578 га, кадастровий номер: :06:045:0104, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 .

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.79-80) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 18 серпня 1967 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та 30 вересня 1971 року шлюб між ними було розірвано.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.77-78) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказані батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.75-76) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказаний батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Отже, матеріали справи містять докази щодо родинних відносин між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тому суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо недоведеності вказаних обставин.

Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 являється її син - ОСОБА_3 , який згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть (а.с.73) та свідоцтва ( а.с.13) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 42 років в місті Біла Церква Київської області.

Також, встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_2 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 , та за вказаною адресою був зареєстрований його батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.16,53).

Таким чином, ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, адже протягом встановленого законом строку він не заявив про відмову від неї.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, щодо з наданих позивачем доказів неможливо встановити чи є він єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 та чи є він спадкоємцем усього майна останньої чи лише її певної частини.

З матеріалів спадкової справи № 49/2022 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.50-84) вбачається, що вона заведена на підставі заяви ОСОБА_1 поданої до нотаріальної контори 21.06.2022, зареєстрованої за № 101 та нотаріусом не встановлено інших спадкоємців ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 за життя заповіт не склала, а позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.06.2022 за № 196/02-31, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Також, з вказаної постанови та витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 19.10.2021 за № 15.02-03/29121 (а.с.55) вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з нею ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Таким чином, судом не встановлено інших спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , окрім її онука - ОСОБА_1 , який заявив про своє право на спадкове майно.

Відповідач у свою чергу не надав до суду жодних доказів в спростування доводів позивача та не заявив клопотання про витребування доказів судом в порядку ст. 84 ЦПК України, а відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

При вирішення спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Будченко проти України» від 24.04.2014 року, суд приходить до висновку про те, що позивач у даній справі має майновий інтерес щодо спадкового майна, як легітимне очікування, яке є достатньо конкретним та передбачуваним відповідно до національного закону.

В рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини також у рішенні по справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з нормами статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Як зазначено вище у рішенні, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 , нерухоме майно, яке належало спадкодавцю знаходиться в м. Біла Церква Київської області, а її спадкоємець першої черги за законом - ОСОБА_3 у визначений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак і не відмовився від її прийняття, враховуючи, що він був зареєстрований та проживав в квартирі, яка належала на праві власності спадкодавцю.

Позивачем надано до суду докази (а.с.108-109), з яких вбачається, що Білоцерківською МСЕК ОСОБА_3 було встановлено з 01.01.2004 довічно втрату професійної працездатності 10%, внаслідок отриманої виробничої травми, що сталася 08.05.2001 на Білоцерківському ТОВ «Геродот», однак, дані докази не підтверджують обставини щодо наявності у ОСОБА_3 об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Позивач обґрунтовуючи вимоги вказує на те, що він вважав, що спадкове майно після смерті баби прийняв його батько і йому не було відомо, що батько не вжив жодних заходів направлених на оформлення права власності, яким володіла ОСОБА_2 , а він постійно знаходився на військовій службі, тому не міг залишити військову частину і звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини.

Суд, приймає до уваги надані позивачем докази (а.с.11,101), з яких вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії Україні та на даний час проходить військову службу за контрактом, також, враховує, що необізнаність позивача, щодо не вчинення його батьком дій направлених на оформлення спадщини, є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти повною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами.

Крім того, судом враховується, що позивач зареєстрований та проживав у спадковому майні, не втратив до нього інтерес та подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні та спадщина не визнавалася судом відумерлою, а вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Також, виконуючи завдання цивільного судочинства, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України", заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, з урахуванням справедливого балансу інтересів сторін у справі, з метою фактичної реалізації позивачем своїх спадкових прав, суд дійшов висновку, про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , протягом двох місяців з дня набрання рішення законної сили.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатив при подачі позову судовий збір в розмірі 992,40 грн. та його представник заявив клопотання про залишення судових витрат за ним без відповідного відшкодування.

Керуючись ст. 1218, 1220, 1268, 1272 ЦК України, ст. 12, 76 - 82, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Білоцерківської міської ради (, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, 15, м. Біла Церква, Київська область), третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна (місцезнаходження: вул. Гагаріна, 6, прим. 1, м. Біла Церква, Київська область, 09100), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , протягом двох місяців з дня набрання рішення законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Білоцерківської міської ради (ЖДРПОУ: 26376300, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, 15, м. Біла Церква, Київська область), третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Приймак Альона Петрівна (місцезнаходження: вул. Гагаріна, 6, прим. 1, м. Біла Церква, Київська область, 09100), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , протягом двох місяців з дня набрання рішення законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.09.2022.

СуддяО. В. Бондаренко