УХВАЛА

"10" жовтня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича, зацікавлені особи: боржник ОСОБА_1 , стягувач акціонерне товариство «Альфа-Банк» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

встановив:

До суду надійшло вказане подання приватного виконавця Бабенка Д.А., в якому він просить вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кол. адреса: АДРЕСА_1 ), кадастровий номер: 0006007.

В обґрунтування підстав приватний виконавець посилається на наступне. На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. перебуває ВП №63617863 з примусового виконання виконавчого напису №2499, вчиненого приватним нотаріусом Михайленко С.А. 30.10.2020 про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний ОСОБА_1 , а саме житловий будинок площею 556,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,15 га за тією ж адресою. Іпотекодавець ОСОБА_1 , він же є боржником у вказаному ВП, іпотекодержатель АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», він же є стягувачем у вказаному ВП. 13.11.2020 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (кол. адреса: АДРЕСА_1 ) належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.12.2000. Про належність боржнику земельної ділянки площею 0,15 га за вказаною адресою свідчить державний акт на землю №3007 від 24.04.2000. 30.11.2020 здійснено опис та арешт вказаних об`єктів нерухомого майна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна боржнику належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (кол. адреса: АДРЕСА_1 ), а записи про право власності на земельну ділянку боржника у Реєстрі відсутні, однак наявні відомості про те, що і вказаний житловий будинок, і земельна ділянка є предметом іпотеки, де іпотекодавцем є боржник, а іпотекодержателем є стягувач. Відповідно до рішення ХМР від 24.10.2012 №907/12 «Про впорядкування найменувань» вул. Лугова сел. Циркуни наразі включена до меж Київського району м. Харкова. Таким чином, право власності на земельну ділянку не зареєстровано боржником у встановленому законом порядку, а тому з метою виконання виконавчого напису необхідно звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме земельну ділянку, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, виконання виконавчого документу є без відповідної ухвали суду. Боржник достеменно обізнаний про наявність вищевказаного виконавчого провадження, оскільки 10.12.2020 він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

29.06.2021 року до суду надійшло вказане подання, яке розподілено судді Зуб Г.А.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом в установленому законом порядку, в своєму поданні просить розглянути вказане подання без його участі за наявними у справі матеріалами.

Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом в установленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, проте їх неявка не перешкоджає розгляду вказаного подання.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Бабенко Д.А. перебуває ВП №63617863 з примусового виконання виконавчого напису за реєстр. №2499, вчиненого приватним нотаріусом Михайленко С.А. 30.10.2020 про звернення стягнення на предмет іпотеки, належний ОСОБА_1 , а саме житловий будинок площею 556,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,15 га за тією ж адресою. Іпотекодавець ОСОБА_1 , іпотекодержатель АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», за яким відкрито виконавче провадження постановою від 13.11.2020.

24 квітня 2000 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право приватної власності на землю площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 0006007, серії 111-ХР №078743, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3007.

На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Циркунівською сільською радою 07.12.2000 року за № 605 та зареєстрованого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 07.12.2000 року за реєстровим номером 1054, записане у реєстрову книгу за № 4, ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

30.11.2020 приватним виконавцем здійснено опис та арешт вказаних об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до рішення ХМР від 24.10.2012 №907/12 «Про впорядкування найменувань» вул. Лугова сел. Циркуни наразі включена до меж Київського району м. Харкова.

На момент звернення приватного виконавця до суду із вказаним поданням боржником вищезазначений виконавчий напис не виконаний.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 11.06.2021 боржнику належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (кол. адреса: АДРЕСА_1 ), а записи про право власності на земельну ділянку боржника у Реєстрі відсутні, однак наявні відомості про те, що і вказаний житловий будинок, і земельна ділянка є предметом іпотеки, де іпотекодавцем є боржник, а іпотекодержателем є стягувач.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частина 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» ).

Згідно з частиною 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване, суд враховує, що матеріали подання не містять доказів того, що приватний виконавець не вчиняв інші передбачені законом заходи щодо виконання виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з частиною 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

За змістом статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це - відсутність реєстрації права власності на нерухому майно за боржником в установленому законом порядку.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, вирішується судом в порядку передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

При цьому, як встановлено судом, земельна ділянка право власності на яку не зареєстроване в установленому законом порядку перебуває під іпотекою за іпотечним договором №805/13/18-5/7-1115. Доказів припинення вказаної іпотеки матеріали подання не містять.

За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми

боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним обов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

За змістом положень ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження, в якому відбувались ті виконавчі дії, на які посилається приватний виконавець, - виходячи виключно з поданих ним доказів - відкрито за виконавчим написом нотаріуса і у ньому виконується рішення про звернення стягнення на іпотечне майно.

Однак, як вбачається з сайту «Судова влада України», в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебувала цивільна справа №635/5479/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, третя особа Акціонерне товариство «Альфа-Банк», зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за результатами якої ухвалено рішення суду від 25.08.2021, яким, зокрема, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкування за спірну земельну ділянку по 1/6 частині за кожним. Вказане рішення суду на даний час оскаржується в Полтавському апеляційному суді.

Встановивши, що по відношенню до боржника ОСОБА_1 приватним виконавцем проводяться виконавчі дії по виконанню виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, та те, що на разі існує спір щодо вказаної земельної ділянки, суд приходить до висновку про передчасність подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, оскільки суд на даний час не взмозі самостійно визначити, яка частка у спірному майні буде належати останньому, що порушує права третіх осіб та самого стягувача, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного подання за наведених обставин, що не позбавляє приватного виконавця на повторне звернення до суду з вказаним поданням після набрання законної сили рішенням суду у справі №635/5479/19.

З огляду на викладене, керуючись ст.440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича, зацікавлені особи: боржник ОСОБА_1 , стягувач акціонерне товариство «Альфа-Банк» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 10 жовтня 2022 року.

СУДДЯ - Г.А. ЗУБ