КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року

справа № 757/23983/21-ц

провадження № 22-ц/824/2913/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Лободі Д.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

третя особа - Акціонерне товариство «К.Енерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Матійчук Г.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», третя особа - Акціонерне товариство «К.Енерго», про визнання договорів недійсними, зобов`язання зробити перерахунок та припинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати недійсними договори відступлення прав вимоги (цесії) №№602-18, 603-18 від 11.10.2018 р., укладених між ПАТ «Київенерго», як кредитором, та КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як новим кредитором, в частині, що стосуються передачі права вимоги на суму заборгованості його як боржника, за послуги з центрального опалення в розмірі 12 492,93 грн та 17 398,18 грн; зобов`язати КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як постачальника послуг з централізованого опалення, припинити дії, спрямовані на нарахування йому боргу в розмірі 12 492,93 грн по договору відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 р. та в розмірі 17 398,19 грн по договору відступлення права вимоги (цесії) №603-18 від 11.10.2018 р. та включати суми вказаного боргу до рахунків на оплату; зобов`язати КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як постачальника послуг з централізованого опалення, зробити перерахунок суми заборгованості, виключивши з неї суми боргу в розмірах 12 492,93 грн та 17 398,19 грн, та виключивши суму грошових коштів, які були зараховані у якості оплати боргу за вказаними договорами. Вирішити питання судових витрат.Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що КП «Київтеплоенерго» як новий кредитор не підтвердило факт отримання від ПАТ «Київенерго» як первісного кредитора, доказів існування у ОСОБА_1 заборгованості за послуги з центрального опалення в розмірах, які відступлено за договорами цесії №602-18, № 603-18. Зазначає про відсутність у представника відповідача обсягу повноважень для підписання спірних договорів цесії.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Київтеплоенерго» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги щодо виконання споживачем ОСОБА_1 грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 року теплової енергії у гарячій воді.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги щодо заборгованості за послугу ЦО за особовим рахунком споживача ОСОБА_1 на суму 12492,93 грн згідно з додатком №1 до договору № 602-18. За висновком суду звернення до суду є правом особи, а не обов`язком. Оскільки відповідач не звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, відтак посилання на пропуск строку позовної давності не мають правового значення. Суд вважав, що надсилання позивачу рахунків-повідомлень на оплату комунальних послуг не може тлумачитись як порушення його прав. Судом не встановлено неправомірних дій з боку посадової особи ОСОБА_3 при підписанні спірних договорів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Угоди щодо реалізаціїпроекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001 (Угода), укладеною між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (в подальшому перейменована на ПАТ «Київенерго» та АТ «К.Енерго»), майно енергетичного комплексу міста Києва було передано у володіння та користування ПАТ «Київенерго».

Згідно з рішенням Київської міської ради від 24.04.2018 № 517/4581 зазначена Угода припиняє свою дію стосовно майна ТЕЦ №5 та ТЕЦ №6, сміттєспалювального заводу (Завод «Енергія») з 01.08.2018, а стосовно іншого майна - з 01.05.2018 р.

В подальшому це майно було закріплене за відповідачем на праві господарського відання на виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», та наказу Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.05.2018 № 224 із змінами та доповненнями внесеними від 01.08.2018 №370.

Як наслідок, КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) з 01.05.2018 р. З цього періоду підприємство здійснює нарахування за послуги з ЦО та ЦПГВ і у будинку позивача.

Пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, який оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно з ч.2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

28.03.2018 р. в газеті Київської міської ради «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085), розміщено оголошення про те, що КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ та розміщено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, суд першої інстанції вірно вважав, що зобов`язання позивача перед ПАТ «Київенерго», а згодом перед КП «Київтеплоенерго» виникли на підставі договору приєднання.

Статтею 526 Цивільного кодексу України установлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

11.10.2018 року ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення договору цесії №602-18.

Згідно п. 3.4.2 договору цесії №602-18 КП «Київтеплоенерго» має право на отримання замість ПАТ «Київенерго» від споживачів, визначених у додатку № 1 сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором цесії.

Згідно з додатком №1 до договору №602-18 до КП «Київтеплоенерго» передано право вимоги заборгованості за послугу ЦО за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 на суму 12 492,93 грн.

Отже, як правильно встановлено судом КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги щодо виконання споживачем ОСОБА_1 грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії у гарячій воді.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Статтями 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладання договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Судом також правильно прийнято до уваги квитанціюпро оплату комунальних послуг за жовтень 2018 року як доказ того, що позивачу було відомо про передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

Судом було встановлено, що 23.11.2017 року Печерським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з тепло-, водопостачання, який в подальшому був скасований. З позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргуні ПАТ «Київенерго», ні КП «Київтеплоенерго» не звертались.

У постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 462/5889/16-ц та ухвалі Верховного Суду України від 23.02.2011 у справі № 6-26441св09 визначено, що рахунок-повідомлення щодо нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), є різновидом претензії, і оспорювання правильності нарахування плати чинним законодавством, як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред'явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Таким чином, надсилання позивачу рахунків-повідомлень на оплату комунальних послуг не вважається порушеннямйого прав.

Доводи апелянта про перевищення посадовою особою ОСОБА_3 своїх повноважень при підписанні спірних договорів цесії,спростовуються наступним.

Положеннями ст.204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7807/18 затверджено Мирову угоду між КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго» (Мирова угода).

Відповідно до п. 2 Мирової угоди ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право грошової вимоги, що станом на дату укладання Мирової угоди складає 2 389 598 643, 09 грн шляхом укладення Договорів про відступлення права вимог до юридичних осіб, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців за теплову енергію, до юридичних осіб, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців за комунальні послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, а також юридичних, фізичних осіб та фізичних осіб підприємців з оплати додаткових до основних зобов`язань (неустойки (штрафів, пені), нарахувань (три відсотки річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати у зв`язку з примусовим стягненням боргу).

31.10.2018 року Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано відповідь, стосовно погодження істотних умов договорів відступлення права вимоги в рамках виконання мирової угоди, затвердженої рішенням Господарського суду м. Києва та повідомлено, що будь-які організаційно-правові дії, що пов`язані з урахуванням погодження проекту мирової угоди та із виконанням вже затвердженої мирової угоди не потребують повторного погодження з Департаментом.

Апелянтом не надано доказів оскарження або визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018, № 603-18 від 11.10.2018 з підстав його невідповідності ч.1 ст.516 ЦК України .

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє вчинила дії, що свідчать про прийняття його до свого виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

З огляду на те, що сторони підписуючи мирову угоду не висловили своєї відмови відносно договорів про відступлення права вимоги, тому такі договори вважаються схваленими.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від імені ОСОБА_3 , яка не мала на це повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст.ст. 15, 16 ЦК України).

Захисту підлягає тільки порушене право. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі 635/2907/16-ц.

Судом встановлено що сума в 12 492,93 грн є заборгованістю за надані послуги з ЦО та ЦПГВ перед ПАТ «Київенерго», що утворилась у позивача до 01.05.2018 р. (договір цесії №602-18), а сума 17 398,19 грн є сумою, що була стягнута за судовим наказом від 23.11.2017 року і який в подальшому скасований.

Таким чином, колегія судів погоджується з висновком суду про те, що дії спрямовані на нарахування 12492,93 грн по договору відступлення права вимоги (цесії) №602-18 та 17 398,19 грн за договором відступлення права вимог (цесії) № 603-18не порушують прав позивача.

Вимоги про зобов`язання КП «Київтеплоенерго», як постачальника послуг з централізованого опалення, зробити перерахунок суми заборгованості, виключивши з неї суми боргу в розмірах 12 492,93 грн та 17 398,19 грн, та виключивши суму грошових коштів, які були зараховані у якості оплати боргу за спірними договорами цесії є похідними від основних вимог та задоволенню не підлягають.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді