Провадження № 22-ц/4808/1098/22
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Барков
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В.А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2022 року в складі судді Пастернак І.А., ухвалене м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, повний текст якого складено 03 серпня 2022 року, в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулось до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Позов обґрунтовано тим, що з квітня 2012 року до жовтня 2020 року ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» здійснювало господарську діяльність у сфері теплопостачання та надавало послуги з централізованого опалення та послуг з центрального постачання гарячої води для населення, в тому числі, і споживачу ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що відповідачка не вносила плати за комунальні послуги, станом на 30 червня 2021 року виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги у сумі 16 678,52 грн. З цих підстав просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2022 року позов ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» заборгованість за послуги з центрального опалення в розмірі 15 798,08 грн та 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 30 червня 2021 року виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 16 678,52 грн. Враховуючи заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності, місцевий суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості в сумі 880,44 грн за період з березня 2018 року по серпень 2018 року у зв`язку зі спливом строку позовної давності. А тому вважав, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 15 798,08 грн за період з серпня 2018 року по червень 2021 року включно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивач надавав неякісні послуги, що підтверджується складеним працівниками СТЕКа актом обстеження температурного режиму приміщення № 367 від 02 березня 2018 року, згідно якого температура в приміщенні становила +15 °C, +16 °C. А тому у зв`язку із неналежним наданням послуг вона зверталась до товариства із заявою про відключення квартири від централізованого опалення для встановлення автономного опалення. Проте позивач порушив її право вибору і нав`язав неякісні послуги, чим порушив Закон України «Про захист прав споживачів».

Крім того, вимога про стягнення заявленої заборгованості спростовується тим фактом, що позивачем не доведено наявності заборгованості за надані послуги будинку, де розташована квартира відповідача. Що на її переконання вказує на повну сплату за надану теплову енергію в будинку згідно показників лічильника.

Поза увагою суду залишена і та обставина, що позивач не має ліцензії на ведення діяльності по наданню споживачем послуг з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, які підлягають обов`язковому ліцензуванню, оскільки строк дії ліцензії закінчився ще 21 червня 2017 року, а з 18 листопада 2020 року товариство перебуває в стані припинення, що свідчить про ведення позивачем підприємницької діяльності незаконно.

Також вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності від 01 грудня 2006 року квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях їй та ОСОБА_2 . Відповідно до норм чинного законодавства заборгованість перед постачальником комунальних послуг підлягає стягненню з відповідача пропорційно до своєї частки в квартирі, якщо житлове приміщення належить особі на праві спільної часткової власності. Оскільки до співвласника ОСОБА_2 позов заявлений не був, то вона має нести відповідальність за зобов`язання лише в межах своєї ідеальної частки, тобто в розмірі Ѕ від заборгованості за послуги за послуги теплопостачання, а також Ѕ судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» було створене в квітні 2012 року та набуло права виконавця послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення, яке обслуговується від котельні по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_3 . Даний будинок, в тому числі і квартира відповідачки, обслуговуються і підключені до системи централізованого постачання теплової енергії і гарячої води від котельні по АДРЕСА_2 .

21 лютого 2014 року між ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір № 110139 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів води) (а.с. 16-17).

Згідно довідки про розрахунок за надані комунальні послуги внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язань по оплаті наданих послуг станом на 30 червня 2021 року існує заборгованість перед позивачем у загальній сумі 16 678,52 грн за період з березня 2018 року по вересень 2020 року (а.с. 5).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10 вересня 2020 року № 943 зважаючи на перебування ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» у процесі банкрутства виконавчий комітет міської ради вирішив ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» укласти угоди для здійснення господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії споживачам підключеним до мереж котельні по вул. Індустріальна та укласти угоди із споживачами підключеними до мереж котельні по АДРЕСА_2 (а.с. 15).

В ході розгляду справи відповідачка подала заяву про застосування строків позовної давності в частині стягнення заборгованості в сумі 880,44 грн за період з березня 2018 року по 05 серпня 2018 року (а.с. 59).

Згідно з статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (тут і на далі в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносинах), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

За змістом статті 19 Закону України «Про теплопостачання» та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 оплата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відповідно до пунктів 19, 20, 27, 29, 31 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів води) від 21 лютого 2014 року споживач має право на отримання своєчасно та незалежної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору та зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

У разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконання в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмові формі за адресами, що зазначені в цьому договорі.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з споживачем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або перевірки кількості та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщені споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача протягом 5 днів. За результатами перевірки складається акт претензії про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2 до Правил.

Згідно з пунктами 35, 36 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (підігрів води) від 21 лютого 2014 року цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідності перегляду.

За таких обставин, встановивши, що ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» надавало послуги з централізованого опалення в квартиру відповідачки, яка не надала доказів того, що в її квартирі відсутнє централізоване опалення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з неї заборгованості за вказані послуги в розмірі 15 798,08 грн за період з серпня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач надавав неякісні послуги та не в повному об`ємі не заслуговують на увагу, оскільки наявний у матеріалах справи акт № 367 обстеження температурного режиму приміщення від 02 березня 2018 року, відповідно до якого температура в приміщенні становила +15 °C, +16 °C, стосується періоду за який у стягненні заборгованості відмовлено.

Не спроможними є і посилання в апеляційній скарзі щодо відсутності у позивача ліцензій на ведення своєї діяльності, оскільки строк їх дії закінчився ще 21 червня 2017 року.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 235 від 22 червня 2012 року ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» було видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії (а.с. 11-12, 13, 14).

Відповідно до частини 6 статті 21 Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року, який набув чинності 28 червня 2015 року, ліцензії, які є чинними на день набрання чинності цим Законом та мали обмежений термін дії, є безстроковими і можуть бути, за заявою ліцензіата, переоформлені відповідним органом ліцензування безкоштовно у тижневий строк.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2251 від 01 вересня 2015 року постановлено переоформити ліцензії АВ № 597517 на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), АВ № 597518 на право провадження господарської діяльності з транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, АВ № 597519 на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, які видані ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» на безстрокові.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що вона повинна нести відповідальність за зобов`язання лише в межах своєї ідеальної частки, то колегія суддів виходить з наступного.

До апеляційної скарги відповідачкою долучено копію свідоцтва про право власності від 01 грудня 2006 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (сину) в рівних долях (а.с. 104). Вказане свідоцтво не було подане відповідачкою до суду першої інстанції, хоча вона брала участь у розгляді справи.

Згідно частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Долучаючи до апеляційної скарги копію вказаного свідоцтва, ОСОБА_1 згідно з вимогами статі 367 ЦПК України не навела виняткових випадків неподання такого доказу до суду першої інстанції, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для прийняття вказаного доказу, як належного.

Відповідно колегія суддів не приймає додану до апеляційної скарги копію свідоцтва про право власності, оскільки такий доказ відповідачкою в ході розгляду справи по суті у встановленому законом порядку суду не подавалися та не були предметом дослідження. Такий додатковий доказ зберігався у неї, а відтак будь-які об`єктивні причини його неподання суду першої інстанції відсутні.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2022 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська