Справа № 758/9563/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

представника відповідача-1 - Заянчуковського С.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та надання права на відповідь,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та надання права на відповідь, у якому (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, т.1 арк.спр.73) просить суд:

- визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача відомості, поширені в ефірі телеканалу « 1+1 » та на веб-сайті «tsn.ua» y програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_3 у сюжеті під назвою Cімейні обставини»;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1 + 1» за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, поширену в ефірі телеканалу « 1 + 1 » та на веб-сайті «tsn.ua» y програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_3 у сюжеті під назвою «Сімейні обставини» стосовно позивача шляхом оголошення ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «1 + 1» у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у такий самий ефірний час телевізійної служби новин «ТСН.19:30» та розміщення відео з оголошенням ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору на веб-сайті «tsn.ua»;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1 + 1» за власний рахунок надати позивачу можливість реалізувати право на відповідь тривалістю не меншою 2 хвилин 37 секунд у такий самий ефірний час телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» та на веб-сайті «tsn.ua» y формі створення попереднього відеозапису відповіді з посиланням на зміст сюжету, поширеного в ефірі телеканалу « 1 + 1 » у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_3 у сюжеті під назвою «Сімейні обставини» стосовно позивача;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1 + 1» за власний рахунок розмістити на офіційному веб-сайті «tsn.ua» відеозапис з оголошенням ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору та відеозапису відповіді позивача з посиланням на зміст сюжету, поширеного в ефірі телеканалу « 1+1 » у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» ІНФОРМАЦІЯ_3 у сюжеті під назвою «Сімейні обставини»;

- визнати такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у сюжеті під назвою «Сімейні обставини» із заголовком «Скандального бізнесмена ОСОБА_1 дружина звинувачує у викраденні п`ятьох їхніх дітей» на телеканалі «1+1» (ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1») ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19:30 годині та розміщену в мережі Інтернет за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » наступного змісту: «... ОСОБА_1 - людина в бізнесі дуже відома і з ним пов`язують будівельні компанії, а також мережу найрозкішніших готелів в столиці та Одесі. Окрім того, у пресі з`являлася інформація, що за сприяння клану ОСОБА_12 він разом зі своїм партнером ОСОБА_11 узяли під контроль Одеський міжнародний аеропорт...»;

- зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» спростувати недостовірну інформацію, оприлюднену в аудіовізуальному творі - програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у сюжеті під назвою «Сімейні обставини» із заголовком «Скандального бізнесмена ОСОБА_1 дружина звинувачує у викраденні п`ятьох їхніх дітей» на телеканалі «1+1» (ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1» ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19:30 годині, стосовно позивача шляхом оголошення ведучим змісту усього тексту резолютивної частини рішення по суті даного спору в ефірі телеканалу «1+1» (ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1») та на веб-сайті «tsn.ua» у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» у такий самий ефірний час телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» та розміщення відео з оголошенням ведучим змісту резолютивної частини рішення по суті даного спору на веб-сайті «tsn.ua».

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в ефірі телеканалу « 1+1 » у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» було трансльовано сюжет під назвою «Сімейні обставини», згідно з яким відомий бізнесмен ОСОБА_1 з використанням підроблених документів та підтримки невстановленої групи осіб викрав та вивіз від своєї дружини 5 дітей. При цьому, у сюжеті у якості цього бізнесмена було продемонстровано фото- та відеозображення позивача - ОСОБА_1 . Хоча, з огляду на інформацію, продемонстровану у сюжеті, мова йшла про іншу особу - ОСОБА_5 . Фактично, даний сюжет у трансльованому варіанті створює у глядача враження, що нібито саме позивач вчинив ряд протиправних дій щодо його так званої дружини ОСОБА_6 , а також є пов`язаним з будівельними компаніями та мережею готелів. Крім того, в сюжеті зазначено про існування зв`язків між « ОСОБА_1 » (з використанням фото- та відео зображень позивача), «кланом ОСОБА_12» та спробами захоплення Одеського аеропорту, що також не відповідає дійсності та є негативною інформацією.

У зв`язку із зазначеним, оскільки така інформація є недостовірною, такою що порушує особисті немайнові права позивача на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації, у зв`язку з чим вказані права підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача-1 спростувати інформацію у той самий спосіб, у який вона була опублікована та поширена, та надати позивачу право на відповідь у той самий спосіб, у який така інформація про нього була поширена.

Також позивач зазначає, що йому стало відомо про подальшу трансляцію в ефірі телеканалу « 1+1 » цього ж самого сюжету, але вже з фото- та відео зображеннями одеського бізнесмена ОСОБА_5 . Цей виправлений відеоролик було розміщено на офіційному веб-сайті телевізійної служби новин «ТСН» - tsn.ua, у вкладці випуску програми «ТСН. 19:30» (ІНФОРМАЦІЯ_5). Водночас, зазначає, що стороною позивача було збережено саме оригінальний сюжет, який транслювався в ефірі телеканалу «1+1» ІНФОРМАЦІЯ_3, електронна копія якого додана до позовної заяви (т.1, арк.спр.12). А враховуючи, що відповідач-1, транслюючи вже виправлений сюжет, так і не зазначив про неправдивість попереднього варіанту, де у якості одеського бізнесмена фігурує саме позивач, що не є спростуванням поширеної неправдивої інформації у розумінні чинного законодавства України.

Оскільки відповідачами у справі про захист честі, гідності і ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації, позовні вимоги пред`являються позивачем до ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія «1+1», яке поширило таку недостовірну інформацію та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - як авторів такого сюжету.

Представником відповідача-1 подано заперечення на позов (т.1, арк.спр.105-106) відповідно до яких вважає позові вимоги необґрунтованими, а позов - таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. На думку позивача, недостовірна інформація щодо нього розповсюджена у вечірньому випуску телепередачі ТСН ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19 годині 30 хвилин, але на підтвердження факту розповсюдження надає диск із записом невідомого походження. Такий запис не може служити доказом поширення інформації у телевізійному ефірі відповідача-1. Окрім того, збільшуючи позовні вимоги, позивач вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 спростувати інформацію, розміщену у мережі Інтернет на веб-сайті tsn.ua, посилаючись на те, що відповідальність за зміст інформації, розміщеної у мережі інтернет, несе власник сайту. Однак позивач не надає документів на підтвердження того, що відповідач-1 є власником сайту. Зазначає, що відповідач-1 не є власником веб-сайту tsn.ua, отже, не може нести відповідальність за зміст інформації, що на ньому розміщена. Окрім того, позивач стверджує, що недостовірна інформація щодо нього розповсюджена у ефірі відповідача-1, та просить спростувати її саме у ефірі. В той же час на підтвердження факту розповсюдження спірної інформації у телеефірі позивач наводить посилання на веб- сайт у мережі Інтернет. Безумовно, на підтвердження факту сповіщення сюжету в ефірі позивач має навести докази розповсюдження сюжету саме в ефірі, а посилання на розміщення її у мережі Інтернет не може бути допустимим доказом у цій справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2015 року суддею у справі визначено Романа О.А.

Ухвалою суду від 24 вересня 2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

23 листопада 2017 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та головуючим суддею визначено Супрун Г. Б.

24 вересня 2018 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та головуючим суддею визначено ОСОБА_8.

26 квітня 2021 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з ухваленням рішення Вищою радою правосуддя «Про звільнення з посади судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_8 » від 08 квітня 2021 року № 798/0/15-21, за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О. І.

05 травня 2021 року ухвалою суду справу №758/9563/15-ц передано на розгляд іншого суду за підсудністю.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року скасовано ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року у справі №758/9563/15-ц, справу направлено до Подільського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 23.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалося з поважних причин.

Ухвалою суду від 27.01.2022 закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у позові відмовити, зазначивши, що позивач на підтвердження факту поширення в ефірі телеканалу «1+1» ІНФОРМАЦІЯ_3 оспорюваної інформації міг би звернутися або до телерадіоорганізації, або до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, у 14-денний строк з дня поширення такої інформації. Необхідність звернення саме протягом 14-денного строку з гіпотетичного дня поширення інформації обумовлена тим, що телерадіоорганізації зобов`язані зберігати поширені передачі виключно 14 днів від дати розповсюдження (ч. 4 ст. 48 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»). Однак жодних доказів звернення до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення з цього питання позивач не надав. Відповідних скарг до ТОВ «ТРК «Студія 1+1» протягом 14 днів з гіпотетичного моменту поширення сюжету в ефірі від позивача також не надходило. У ТОВ «ТРК «Студія 1+1» відсутні копії запису ефіру від ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач зазначає, що недостовірним є сюжет саме ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», при цьому намагається додатково залучити до участі в справі працівників студії, що позбавлено сенсу з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №758/6022/14-ц, відповідно до якого «відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема під час прес-конференції щодо діяльності окремої виробничої установи (її результатів) в якій вона працює, є саме ця юридична особа. Ураховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї фізичної особи, остання може бути залучена до участі по справі як третя особа. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою, для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона. Згідно з частинами другою та третьою статті 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, а відповідачами - юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред`явлено позовну вимогу». Відповідач-1 надав суду довідку від 08.06.2016 № 65431/1, у якій зазначило що « ОСОБА_9 » є псевдонімом для групи редакторів служби новин. Крім того, позивач також вимагає здійснити спростування на ресурсі tsn.ua, однак ресурс tsn.ua не належить ТОВ «ТРК «Студія 1+1», і відповідач-1 не є власником веб-сайту, що знаходиться у мережі Інтернет за адресою www.tsn.ua.

Відповідач-2 ОСОБА_9 та відповідач-3 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши пояснення представника відповідача-1, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку.

Відповідно до статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Частиною першою статті 201 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

За частиною першою статті 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» визначено інформацію, як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам зазначено що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відтак для вирішення спору у цій справі підлягають з`ясуванню наступні обставини: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Згідно положень статей 76, 77, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У позовній заяві позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в ефірі телеканалу «1+1» у програмі телевізійної служби новин «ТСН. 19:30» відбулося поширення сюжету, відповідно до якого озвучено, що відомий бізнесмен ОСОБА_1 з використанням підроблених документів та підтримки невстановленої групи осіб викрав та вивіз від своєї дружини 5 дітей. У цьому сюжеті поширеному в ефірі телеканалу « 1+1 » у програмі телевізійної служби новин було продемонстровано фото- та відеозображення саме позивача, а не ОСОБА_5 , про якого і був записаний такий сюжет.

До матеріалів позову додано диск (т.1, арк.спр.12), який було оглянуто судом у судовому засіданні, на якому міститься відеосюжет тривалістю 02:37 хв. про одеського бізнесмена ОСОБА_1.

Водночас жодної ідентифікуючої інформації стосовно трансляції такого сюжету в ефірі телеканалу «1+1» саме ІНФОРМАЦІЯ_3 у програмі «ТСН. 19:30» з доданого запису, який міститься на диску не вбачається.

Відтак щодо обставин чи було такий сюжет дійсно поширено в ефірі телеканалу « 1+1 » у програмі телевізійної служби новин, дата записання цього відеосюжету та трансляції саме ІНФОРМАЦІЯ_3 та чи саме його транслювали в ефірі ІНФОРМАЦІЯ_3 телевізійної служби новин «ТСН. 19:30», оскільки представник відповідача категорично заперечує такий факт, суд зазначає наступне.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦПК України, учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч. 1, 2 ст. 100 ЦПК України).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 3, 5 ст. 100 ЦПК України).

Надані стороною позивача у матеріалах справи диск з відеозаписом у відповідності до ст. 100 ЦПК України не може бути прийнятий судом як належний та допустимий докази факту поширення недостовірної інформації в ефірі програми.

При цьому, відповідачем заперечується факт поширення недостовірної на думку позивача інформації, а також ставиться під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, що є також підставою для суду відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України не брати такий доказ до уваги.

Отже, позивачем не було доведено факту поширення відповідачем в ефірі ІНФОРМАЦІЯ_3 у програмі «ТСН. 19:30» недостовірної та такої, що завдає шкоду честі, гідності та ділової репутації позивача інформації.

Щодо інформації розміщеної на сайті tsn.ua у мережі Інтернет, позивач у позовній заяві зазначає, що така інформація вже була виправлена, та розміщена вже з фото- та відео зображеннями одеського бізнесмена ОСОБА_5 . Цей виправлений відеоролик було розміщено на офіційному веб-сайті tsn.ua, у вкладці випуску програми «ТСН.19:30» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1.

У статті 1 Закону України «Про телекомунікації» зазначено: домен - частина ієрархічного адресного простору мережі Інтернет, яка має унікальну назву, що її ідентифікує, обслуговується групою серверів доменних імен та централізовано адмініструється; доменне ім`я - позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою.

Поняття «веб-сайт» міститься у наказі Державного комітету інформаційної політики, телебачення і радіомовлення України, Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 25.11.2002 № 327/225 «Про затвердження Порядку інформаційного наповнення та технічного забезпечення Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади та Порядку функціонування веб-сайтів органів виконавчої влади», згідно з яким веб-сайт - це сукупність програмних та апаратних засобів з унікальною адресою у мережі Інтернет разом з інформаційними ресурсами, що перебувають у розпорядженні певного суб`єкта і забезпечують доступ юридичних та фізичних осіб до цих інформаційних ресурсів та інші інформаційні послуги через мережу Інтернет.

Власником сайту є особа, на яку зареєстроване відповідне доменне ім`я. Доменне ім`я, зареєстроване у відповідному домені, використовується для позначення відповідного сайту. Для того щоб сайт був позначений конкретним доменним ім`ям, спочатку необхідно зареєструвати доменне ім`я у відповідному домені.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 658/1795/17-ц.

Таким чином, виникають правовідносини з реєстрації доменного імені, суб`єктами яких є: реєстрант, реєстратор та адміністратор адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені: реєстрант - особа, що бажає користуватися та розпоряджатися певним доменним іменем в публічному домені. Це і є особа, якій належить доменне ім`я, а отже і сайт, для позначення якого воно використовується; реєстратор - суб`єкт господарювання, який надає реєстранту послуги, необхідні для технічного забезпечення делегування і функціонування доменного імені; адміністратор - адміністратор публічного домену, в якому відбувається делегування.

Під час реєстрації доменного імені реєстрант надає контактну інформацію про себе реєстратору, а отже, ці дані є в розпорядженні реєстратора та адміністратора. Факт реєстрації доменного імені означає делегування прав на нього реєстранту, який використовує відповідне доменне ім`я для позначення сайту, тобто є власником цього сайту з відповідним доменним ім`ям.

Належним підтвердженням того, що певна особа є власником сайту, можуть бути дані, отримані від адміністратора адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені, а також дані, отримані від реєстратора, який на підставі цивільно-правового договору, укладеного з реєстрантом, здійснював реєстрацію відповідного доменного імені.

Однак позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме визначений ним відповідач - ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» є власником сайту tsn.ua у мережі Інтернет.

Натомість відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи (т.1 арк.спр.104) відповідач зазначає, що не є власником веб-сайту, що знаходиться в мережі Інтернет за адресою www.tsn.ua.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт поширення саме відповідачем спірної інформації в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Водночас, жодних клопотань про огляд веб-сайту (огляд електронних доказів за їх місцезнаходженням) на адресу суду не надходило.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходь до висновку, що позивачем не надано належних і допустимих доказів факту поширення відповідачем ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» недостовірної, принижуючої честь, гідність та (або) ділову репутацію, інформації відносно позивача, що є обов`язковим при вирішенні справи про захист честі, гідності і ділової репутації, а відтак позов є недоведеним та не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації та надання права на відповідь - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 );

відповідач-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» (місцезнаходження - місто Київ, вул. Кирилівська, 23, );

відповідач-2 ОСОБА_9 (місце проживання - АДРЕСА_2 );

відповідач-3 ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець