Справа № 357/7395/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Коротун Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача, про зупинення провадження у справі, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів банківських послуг,-

В С Т А Н О В И В :

30.07.2020 представник позивача, адвокат Романченко Олексій Михайлович, звернувся до суду з позовом, в якому просив, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 02.05.2022, в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь 1655 доларів США, як три відсотки річних (ст. 625 ЦК України) за порушення строків виконання грошового зобов`язання з повернення депозиту та відсотків за депозитним договором №SAMDNWFD200 від 06.12.2013, за період нарахування з 13.01.2020 по 23.02.2022.

03.09.2020, після усунення позивачем недоліків позову, судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

05.07.2022 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

26.09.2022 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів банківських послуг, задоволено в повному обсязі, стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 1655,26 доларів США, як три відсотки річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання з повернення депозиту та відсотків за депозитним договором №SAMDNWFD200 від 06.12.2013, за період з 13.01.2020 по 23.02.2022. Питання відшкодування відповідачем судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у рішенні суду не розглядалось, оскільки представником позивача було заявлено, що докази вказаних витрат будуть подані ним додатково протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі.

28.09.2022 представник позивача, адвокат Романченко Олексій Михайлович, через підсистему «Електронний суд», подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

06.10.2022 представник відповідача, за довіреністю Бригинець А.А., подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що Білоцерківським міськрайонним судом розглядається заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №357/7395/20 за позовом ОСОБА_1 , до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа ТОВ «ФК «Фінілон», про захист прав споживачів. Відповідно до вимог пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи, зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 08.06.2022 іншу справу №922/1964/21 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків викладених колегією суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.11.2020 у справі №638/7748/18. Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі №638/7748/18 зазначив, що відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничудопомогу. Крім того, неподання стороною. якої ухвалено судове рішення розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. У постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов протилежних висновків. 3 огляду на те, що відповідач заперечує щодо задоволення судом заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з банку витрат на правову допомогу з огляду на (у тому числі) неможливість спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач не надав детальний опис робіт (наданих послуг), здійснених ним, з зазначенням витрат часу по кожному із видів робіт та здійснених ним витрат по кожному із видів робіт. Також, наявні різні правові висновки Верховного Суду з питань компенсації витрат у разі укладення стороною з адвокатом договору, що передбачає фіксований розмір гонорару, та перебування на розгляді Великої Палати Верховного Суду справи №922/1964/21 (переданої для відступу від висновків Верховного Суду викладених у постанові від 23.11.2020 у справі №638/7748/18)наявні всі підстави для зупинення провадження щодо ухвалення додаткового рішення у даній справі до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Судусправи №922/1964/21. Тому, просила зупинити провадження щодо ухвалення додаткового рішення у справі№357/7395/20 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/1964/21 та постановити відповідну ухвалу.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Представник позивача, адвокат Романченко Олексій Михайлович, в заяві про ухвалення додаткового рішення, заявив клопотання про розгляд заяви без участі позивача та його представника. 06.10.2022 представник відповідача, за довіреністю Бригинець А.А., в заяві зупинення провадження, просила розгляд даної заяви здійснювати без участі банку, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При вирішення клопотання, про зупинення провадження у справі, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи, зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції» від 27 червня 2000 року).

Тлумачення цієї норми свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду та прийняття ними справи до свого провадження. При цьому така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що суд вправі зупинити провадження у справі у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду або ж існують об`єктивні підстави, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення, при цьому зупинення провадження у справі може мати місце до вирішення спору по суті.

У даній справі, що розглядається, спір по суті вже вирішений та 26.09.2022 ухвалено судове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст.210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 ч.1 ст.251 та пунктами 1-3 ч.1 ст.252 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону після ухвалення судом рішення по суті спору не допускається зупинення провадження у справі з підстав, встановлених п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України.

Крім того, звертаючись до суду з вказаним клопотанням відповідач посилається на ті обставини, що він заперечує щодо задоволення судом заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з банку витрат на правову допомогу, а тому, з огляду на неможливість спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач не надав детальний опис робіт (наданих послуг), здійснених ним, з зазначенням витрат часу по кожному із видів робіт та здійснених ним витрат по кожному із видів робіт. Також, наявні різні правові висновки Верховного Суду з питань компенсації витрат у разі укладення стороною з адвокатом договору, що передбачає фіксований розмір гонорару, та перебування на розгляді Великої Палати Верховного Суду справи №922/1964/21 (переданої для відступу від висновків Верховного Суду викладених у постанові від 23.11.2020 у справі №638/7748/18).

Однак, відповідачем, всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України, не доведено неможливість в даній справі на підставі наявних доказів встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом стягнення судових витрат на правничу допомогу, не доведено необхідність зупинення провадження та позитивних наслідків для розгляду справи, так як, таке зупинення може призвести до порушення прав учасників процесу та затягування розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача, про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів банківських послуг.

Керуючись ст. 252, 253, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відповідача, про зупинення провадження у справі за заявою представника позивача, адвоката Романченко Олексія Михайловича, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживачів банківських послуг, відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяО. В. Бондаренко