ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2022 року

м. Валки Харківської області

справа № 630/387/21

провадження № 22ц/818/3551/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Прядки Віталія Олексійовича - представників Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 18 квітня 2022 року в складі судді Малихіна О.О.,

у с т а н о в и в:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, про стягнення неотриманої частини премії та заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що він перебуває у трудових стосунках з відповідачем, працюючи машиністом тепловоза у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця». В березні 2021 року йому стало відомо, що наказами № 393 від 30 вересня 2020 року та № 98 від 26 лютого 2021 року йому була знижена премія на 50% за серпень 2020 року та січень 2021 року відповідно за перевитрати паливно-енергетичних ресурсів.

Позивач вважав, що зниження премії на 50% за серпень 2020 року та січень 2021 року є безпідставним, оскільки згідно з пунктом 5.6. Положення про оплату праці працівників АТ «Українська залізниця», введеного в дію наказом АТ «Українська залізниця» № 792 від 22 грудня 2017 року (далі - Положення), рішення з питань нарахування, виплати та розміру премії за основні результати діяльності працівників приймає Комісія з питань оплати праці відповідного рівня управління згідно з розділом 10 Положення, іншими нормативними документами АТ «Українська залізниця».

Крім того, у лютому та березні 2021 року він безпідставно перебував у вимушеному прогулі, у зв`язку з чим відповідач не сплатив йому заробітну плату: у лютому 2021 року - за чотири робочих години в розмірі 316 грн, в березні 2021 року - за тридцять робочих годин в розмірі 2 369,93 грн.

31 березня 2021 року він звернувся з заявою до начальника депо Бегменко В.О. з пропозицією нарахувати та оплатити йому частину заробітної плати за час вимушеного прогулу у лютому 2021 року (за чотири робочих години) та в березні 2021 року (за тридцять робочих годин). Однак у задоволенні заяви було відмовлено.

Позивач зазначав, що місячна норма годин не відпрацьована не з його вини, оскільки він був прийнятий на роботу на умовах повного робочого часу, режим неповного робочого часу для машиніста тепловоза на підприємстві не встановлювався.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь неотриману частину премії за серпень 2020 року в розмірі 1 485,76 грн; неотриману частину премії за січень 2021 року в розмірі 2 232,80 грн; частину заробітної плати за час вимушеного прогулу у лютому 2021 року в розмірі 316 грн; частину заробітної плати за час вимушеного прогулу в березні 2021 року в розмірі 2 369,93 грн.

23 липня 2021 року ОСОБА_3 та Філоненко Олена Юріївна - представники АТ «Українська залізниця» подали відзив на позовну заяву, в якому просили позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що зниження ОСОБА_1 премії на 50% за серпень 2020 року та січень 2021 року здійснено за результатами підведення підсумків аналізу роботи локомотивних бригад по використанню паливно-енергетичних ресурсів (дизельного палива, мастил, електроенергії та інше), якості заповнення маршрутів машиніста ф.ТУ-3 ІСЦ за 3-ю декаду серпня 2020 року та ф.ТУ-2 ФСЦ за 3-ю декаду січня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 допущено перевитрати палива більше 10% за маршрут.

Зазначають, що згідно з графіком маневрових і господарських робіт на лютий та березень 2021 року локомотивної бригади, у складі якої працював ОСОБА_1 , встановлено у лютому 2021 року 168 робочих годин (при нормі 160 годин), у березні 2021 року - 156 робочих годин (при нормі 174 години). З даним графіком позивач ознайомлений під особистий підпис. Оскільки маршрутний лист було здано 28 лютого, оплата за 4 години робочого часу у лютому 2021 року здійснена в березні 2021 року. При цьому в березні 2021 року машиніст тепловоза ОСОБА_1 не відпрацював згідно з графіком 12 годин, оскільки зміну на його прохання відпрацював інший машиніст, а саме - ОСОБА_4 .

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 18 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. З АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 стягнуто 266,04 грн невиплаченої частини заробітної плати за лютий 2021 року, 872,28 грн невиплаченої частини заробітної плати за березень 2021 року, а на користь держави в особі Державної судової адміністрації України - судовий збір в розмірі 908 грн. Позов в іншій частині залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з розрахунком заробітної плати за лютий 2021 року заробітна плата в розмірі 10 374,89 грн нарахована позивачу за виконану роботу тривалістю 156 год; розмір оплати однієї години праці в лютому 2021 року складає 66,51 грн із розрахунку: 10 374,89 грн/156 год; отже, заборгованість із заробітної плати за 4 год. роботи в лютому 2021 року становить суму в розмірі 266,51 грн із розрахунку: 66,51*4.

Згідно з розрахунком заробітної плати за березень 2021 року заробітна плата в розмірі 10 467,82 грн нарахована позивачу за виконану роботу тривалістю 144 год; розмір оплати однієї години праці в березні 2021 року складає 72,69 грн із розрахунку: 10 467,82 грн/144 год; отже, заборгованість із заробітної плати за 12 год. роботи в березні 2021 року становить суму в розмірі 872,28 грн із розрахунку: 72,69*12.

Залишаючи без задоволення позов в частині стягнення неотриманої частини премії, суд першої інстанції виходив із того, що накази начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» Бегменко В.О. № 393 від 30 вересня 2020 року «Про преміювання з фонду оплати праці робітників локомотивного депо Смородине за виконання показників та умов преміювання за серпень 2020 року» та № 98 від 26 лютого 2021 року «Про преміювання з фонду оплати праці робітників локомотивного депо Смородине за виконання показників та умов преміювання за січень 2021 року» ОСОБА_1 не оскаржив.

11 серпня 2022 року ОСОБА_2 та Прядка Віталій Олексійович - представники АТ «Українська залізниця» подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено за наявності доказів щодо нарахування та виплати в березні 2021 року заробітної плати позивачу лише за 4 години робочого часу в лютому 2021 року з урахуванням згоди ОСОБА_1 на встановлення норми робочого часу згідно з графіком.

Зазначають, що в березні 2021 року машиніст тепловоза ОСОБА_1 відпрацював 144 години при встановленій нормі робочого часу згідно з графіком 156 годин, у зв`язку з чим заробітна плати за 12 годин роботи в березні 2021 року не нарахована. При цьому робочу зміну 04 березня 2021 року згідно з маршрутним листом № 319 відпрацював машиніст тепловозу Каліненко Р.М., а не ОСОБА_1

ОСОБА_1 і Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення недоотриманої частини премії сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення заробітної плати не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що з 03 серпня 2017 року ОСОБА_1 працює машиністом тепловоза у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на підставі наказу (розпорядження) начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» Бегменко В.О. № 151/ос від 02 серпня 2017 року (а. с. 166, т. 1).

При проведенні підсумків аналізу роботи локомотивних бригад по використанню паливно-енергетичних ресурсів та якості заповнення маршрутів машиніста ф. ТУ-3 ІСЦ за 3-ю декаду серпня 2020 року встановлено, що мали місце завищення витрат палива за поїздку більше 10%.

На підставі наказу начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» Бегменко В.О. № 358 від 08 вересня 2020 року «Про випадки допущених перевитрат за поїздку згідно даних маршруту машиніста» за невиконання вимог пунктів 3.9, 3.12 Інструкції ЦТ-0106 від 22 листопада 2004 року щодо економії витрати паливно-енергетичних ресурсів, невиконання розділу 5 даної інструкції щодо відповідальності локомотивної бригади по забезпеченню установлених норм витрат паливно-енергетичних ресурсів на тягу поїздів ОСОБА_1 не виплачено 50% преміальної оплати по підсумкам роботи за серпень 2020 року (а. с. 140-142, т. 1).

На підставі наказу начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» Бегменко В.О. № 393 від 30 вересня 2020 року «Про преміювання з фонду оплати праці робітників локомотивного депо Смородине за виконання показників та умов преміювання за серпень 2020 року» машиністу тепловозу ОСОБА_1 знижено розмір премії на 50%, виплачено премію в розмірі 10% (а. с. 138-139, т. 1).

При проведенні підсумків аналізу роботи локомотивних бригад по використанню паливно-енергетичних ресурсів та якості заповнення маршрутів машиніста ф. ТУ-3 ІСЦ за 3-ю декаду січня 2021 року встановлено, що мали місце завищення витрат палива за поїздку більше 10%.

На підставі наказу начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» Бегменко В.О. № 57 від 02 лютого 2021 року «Про випадки допущених перевитрат за поїздку згідно даних маршрутів машиністів» за невиконання вимог пунктів 3.9, 3.12 Інструкції ЦТ-0106 від 22 листопада 2004 року щодо економії витрати паливно-енергетичних ресурсів, невиконання розділу 5 даної інструкції щодо відповідальності локомотивної бригади по забезпеченню установлених норм витрат паливно-енергетичних ресурсів на тягу поїздів ОСОБА_1 не виплачено 50% преміальної оплати по підсумкам роботи за січень 2021 року (а. с. 135-137, т. 1).

На підставі наказу начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» Бегменко В.О. № 98 від 26 лютого 2021 року «Про преміювання з фонду оплати праці робітників локомотивного депо Смородине за виконання показників та умов преміювання за січень 2021 року» машиністу тепловозу ОСОБА_1 знижено розмір премії на 50%, виплачено премію в розмірі 10% (а. с. 133-134, т. 1).

Норми робочого часу у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Смородине» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» встановлені графіками маневрових і господарських робіт, з якими ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис. Так, на лютий 2021 року встановлено 168 робочих годин (при нормі 160 робочих годин), на березень 2021 року встановлено 156 робочих годин (при нормі 174 робочих годин) (а. с. 189-190, т. 1).

Згідно з розрахунками заробітної плати за лютий 2021 року та березень 2021 року ОСОБА_1 виплачено: в лютому 2021 року - 1 292,45 грн з урахуванням недопрацьованих 4 годин, в березні 2021 року - 1 341,64 грн з урахуванням недопрацьованих 30 годин (а. с. 170-171, т. 1).

В заявах від 31 березня 2021 року ОСОБА_1 вказав, що йому не була нарахована частка заробітної плати в лютому 2021 року та в березні 2021 року у зв`язку з простоєм не з його вини (а. с. 180, 181, т. 1).

Щодо позовних вимог про нарахування та стягнення невиплаченої заробітної плати.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 110 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Саме на відповідача, як працедавця, покладений обов`язок по своєчасній виплаті заробітної плати (стаття 115 КЗпП).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з указаним позовом до АТ «Українська залізниця», ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача частину заробітної плати за лютий 2021 року та березень 2021 року.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог щодо стягнення заробітної плати, суд першої інстанції на зазначені вище положення матеріального та процесуального права достатньої уваги не звернув, не врахував, що належні докази на підтвердження доводів позивача про те, що ОСОБА_1 не була нарахована частка заробітної плати в лютому 2021 року та в березні 2021 року у зв`язку з простоєм у справі відсутні, що матеріали справи також не містять належним чином складених табелів обліку робочого часу за заявлені позивачем місяці роботи (лютий 2021 року та березень 2021 року), в результаті чого визначити кількість часу, відпрацьованого працівником, неможливо, а надані ним розрахунки не можуть бути доказом нарахування заробітної плати, оскільки вони не містять підпису уповноваженої особи та штампу чи печатки підприємства.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення неотриманої заробітної плати підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України.

АТ «Українська залізниця» за подачу апеляційної скарги сплачено 1 362 грн (а. с. 87, т. 2).

За правилами пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-У1 (з наступними змінами) «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, судовий збір, сплачений АТ «Українська залізниця» за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 362 грн, підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Прядки Віталія Олексійовича - представників Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 18 квітня 2022 року в частині вирішення спору про стягнення заробітної плати скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо, про стягнення заробітної плати залишити без задоволення.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» судовий збір в розмірі 1 362 грн (одна тисяча триста шістдесят дві грн) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2022 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина