Справа № 188/1320/21
Провадження № 2/188/139/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

188/1320/21

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог зазначено, що Згідно договору купівлі-продажу від 18 травні 2017 року Позивач ОСОБА_1 являється власником будинку,який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці № 0:10:001:0060 загальною площею 46,9кв.м.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності форма власності привавтна розмір частки 1 на ім`я ОСОБА_1 .

Разом з позивачкою в зазначеному будинку мешкають її неповнолітні діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

05 червня 2018 року позивач зареєстувала відповідача у своєму власному будинку.

Згідно акту перевірки факту проживання Дмитрівської сільської ради ОСОБА_2 від 13 вересня 2021 року ОСОБА_2 зареєстрований та фактично не проживає з 15. 07. 2018 року по теперішній час.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов громадянки ОСОБА_1 від 13 вересня 2021 року Дмитрівської сільської ради встановленого в будинку по АДРЕСА_2 чоловічі речі відповідача відсутні.

Відповідач не є власником будинку, де мешкає позивач. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку у зв`язку з чим Позивач змушена захищати свої права власника будинку в судовому порядку шляхом примусового зняття фізичної особи з реєстрації.

Такі дії відповідача створюють перешкоду у здійсненні Позивачем вільного користування будинком.

В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час місце та дату розгляду справи вважається належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, вимоги ч.10.ст.187 ЦПК України судом виконано.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги викладенні у позовній заяві доказаними і такими що підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №87384405 від 18.05.2017 року, копії договору купівлі-продажу будинку право власності на будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 , позивачу по справі.

Актом проведення перевірки факту проживання від 13.09.2021 року, складеним депутатом Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в присутності двох свідків, підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , за данною адресою не проживає з 2018 року.

Відповідно до довідки, виданної виконкомом Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 13.09.2021 року № 812, підтверджається факт реєстрації у вищевказаном домоволодінні ОСОБА_2 1983 р.н.

Відповідач за адресою не проживає понад 8 років, факт реєстрації його місця проживання за вищевказаною адресою порушує право власника на володіння і розпорядження його нерухомим майном.

У відповідності до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права.

Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача здійснює позивач, не має можливості повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг та інше.

Відповідно до с.10 ЖК громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України Про власність, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном .

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Суд керується нормами житлового кодексу, відповідно до ч.3 ст.98 Житлового кодексу, тимчасової жильці на вимогу наймача або членів сім`ї, які проживають разом з ним зобов`язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.99 тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. та п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. із змінами і доповненнями від 17.12.2003 року - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи або рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Висновку суду не суперечить Правовій позиції викладені у Постанові КЦС ВС від 02.12.2020 у справі № 754/11532/19, аналіз статті 71 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Зняття з реєстрації місця проживання (перебування) здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) (пункт 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад".

Відповідно до п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою КМУ від 7.02. 2022 р. № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, крім іншого, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом.

Зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , можливе за умови рішення суду про втрату права користування житловим приміщенням.

Крім того, рішення суду про втрату права користування житловим приміщенням захистить права позивача, усунувши перешкоду в користування правом власності.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Висновок позивача про те, що відповідач втратив право користування житлом, для належного захисту порушеного права позивача, повинен бути визнаний судом.

Позивачем доведено, що відповідач понад 3 роки відсутній у жилому приміщенні без поважних причин.

Крім того, судові витрати при подачі позову сплачені позивачем слід стягнути з відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір

покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стаття 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд повно і всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і прийшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.48 ЗУ "Про власність ", ст. 99 ЖК України ст.ст. 15, 48, 383, ч.2ст.386, 391, 405 ЦК України , Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. ст.ст. 4, 89, 133, 141, 258, 264-265, 280-282 ЦПК України суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 1983 року народження рнокпп НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_2 сплачений нею судовий збір в сумі 908.00 грн.за подання позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна