Справа № 301/2646/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"04" жовтня 2022 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Балега Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала із АТ КБ «ПриватБанк» Анкету-заяву б/н від 22.03.2010 року. Відповідачка при підписанні Анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується її підписом у Анкеті-заяві і підтверджує той факт, що ОСОБА_1 була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними умовами є саме Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи, які відповідно до Анкети-заяви отримані відповідачкою у письмовій формі. Отже, підписанням ОСОБА_1 . Анкети-заяви між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
22 березня 2010 року ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій своїм підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена.
Банком на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито ОСОБА_1 картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачці надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки).
Відповідно до п. 1.1.2.5.-1.1.2.7., 2.1.1.5.5.-2.1.1.5.7., 2.1.1.12.2. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), ОСОБА_1 зобов`язувалася погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку, а також зобов`язувалася стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; за користування кредитом при наявності пільгового періоду сплачувати відсотки за пільговою процентною ставкою (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції.
Пунктами 1.1.5.20., 1.1.5.25., 1.1.5.32., 2.1.1.7.6. Умов передбачено обов`язок відповідачки при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій; за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим Договором, Умовами і Правилами, сплатити банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення.
Пунктами 1.1.3.2.2., 2.1.1.4.2., 2.1.1.12.11. Умов банку надано право у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього Договору та/або у разі виникнення овердрафта, призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до п.1.1.7.12. Договору передбачено, що Договір діє напротязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо напротязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.
В редакції Умов, що почала діяти з 01.03.2019 року, відповідно до п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».
Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язувалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, але не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Ухвалою Іршавського районного суду від 31.08.2022 року відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду на 04.10.2022 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, згідно поданого клопотання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 88, 96).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, поважність неявки не підтвердила, відзиву на позов, заяв про визнання позову чи розгляд справи без її участі не подала (а.с.97-100).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
22 березня 2010 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 52).
У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Позивач посилається на те, що згідно Кредитного договору б/н від 22.03.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, для чого їй було відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку.
Проте яку саме кредитну картку отримала відповідачка у Анкеті-заяві не зазначено, наявна лише відмітка про те, що ОСОБА_1 виявляє бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна».
Як встановлено судом, вищевказана Анкета-заява б/н від 22.03.2010 року, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір встановленого відповідачці кредитного ліміту на кредитну картку, розмір відсотків і порядок їх нарахування, порядок користування кредитними коштами.
Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» (без дати) за кредитним договором б/н відповідачці ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: 1) картка Універсальна № НОМЕР_1 з терміном дії 12/11; 2) картка Універсальна № НОМЕР_2 з терміном дії 10/15; картка Універсальна № НОМЕР_3 з терміном дії 10/19; картка «Універсальна» GOLD № НОМЕР_4 з терміном дії 01/23 (а.с. 51).
Однак, дату укладення кредитного договору між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 у зазначених довідках не вказано.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що підписанням 22.03.2010 року Анкети-заяви між сторонами відповідно до ст.634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
До позовної заяви на підтвердження укладення сторонами Договору долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с. 54-77, 78-79).
Однак, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підтверджень, що саме їх у наданій суду редакції розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву, тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 22.03.2010 року.
Тому відсутні підстави вважати, що банком при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 були дотримані вимоги щодо повідомлення її про умови кредитування та погодження з відповідачкою саме тих умов, які позивач вважав узгодженими.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Дана сума складається з:
- заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5299,37 грн.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором. Останнє внесення коштів на погашення заборгованості здійснено 01.03.2022 року у сумі 88,96 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості за Договором (а.с. 24 на звороті) та виписки за договором за період з 22.03.2010 року по 04.08.2022 року (а.с.26).
Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками в сумі 5299,37 грн., суд приходить до таких висновків.
Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України . У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 22.03.2010 року по 02.08.2022 року банком застосовувалась:
- процентна ставка (поточна) 30%, 34,8%, 43,2% з 22.03.2010 року по 31.08.2015 року;
- процентна ставка (прострочена) 30%, 34,8%, 43,2% з 22.03.2010 року по 31.08.2015 року;
- процентна ставка 2,9%, 3,6%, 3,5% з 01.09.2015 року по 30.09.2019 року;
- процентна ставка 3,5%, 3,4%, 1,7% з 01.10.2019 року по 02.08.2022 року;
- процентна ставка при порушенні умов кредитування, міс. 7%, 3,5%, 3,4%, 1,7% з 01.10.2019 року по 02.08.2022 року;
- процентна ставка на прострочений кредит, річна 84%, 42%, 40,8%, 20,4% з 01.10.2019 року по 02.08.2022 року.
Однак матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідачки з такими розмірами процентних ставок.
Долучену до позовної заяви копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 22.03.2010 року з наведеними прикладами використання кредитних коштів по вказаній кредитній картці з розрахунком загальної суми витрат (а.с.53) суд вважає лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню відповідачці інформації, необхідної для оцінки пропозиції кредитодавця, а тому підписання такої довідки відповідачкою не означає укладення кредитного договору та дотримання його форми, оскільки не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Твердження позивача про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок відповідачки по сплаті відсотків за користування кредитними коштами є недоведеним.
Тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, не містять підпису відповідачки, а отже, позивачем не доведено, що відповідачка підписуючи Анкету-заяву від 22.03.2010 року, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачка розуміла саме ці Умови та правила і погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.
Вказане відповідає правовим позиціям, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.09.2019 року по справі №382/1131/18 та у постанові від 23.12.2020 року по справі №191/2648/17.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При цьому згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачкою щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки 5299,37 грн. заборгованості за простроченими відсотками задоволенню не підлягають.
Відзиву на позов відповідачка не подала.
Відповідно до ч.1 та ч.2 п.3 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки в користь АТ КБ «ПриватБанк» 2481 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з мінімальної ставки судового збору) (а.с. 2).
Керуючись ст. 526, 530, 610, 629, 631, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,
р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 04 жовтня 2022 року.
Головуюча : М. О. Пітерських