Провадження № 2/344/1131/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виробничо-торгової фірми ,,Захід-Схід", третя особа Відділ державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання договору купівлі-продажу автомобіля укладеним за визнання права власності на нього,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що 29.04.2007 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Згідно п.1.1 договору позивач зобов`язувався надати відповідачу через внесення коштів на розрахунковий рахунок відповідача 100000 грн. протягом 1460 календарних днів з моменту підписання договору по потребі позичальника. Відповідно до п.2.2 даного договору відповідач зобов`язувався отримати позику, використати її за призначенням та повернути отриману позику протягом 1460 календарних днів від дня отримання позики. До даного договору 20.09.2007 були внесені зміни зокрема в п.1.1 та п.2.2 згідно яких позивач надав відповідачу безпроцентну грошову позику в розмірі 115467 грн., яку останній повинен повернути в терміни обумовлені договором. Взяті на себе зобов`язання згідно п.1.1. договору позивач виконав повністю і вніс на рахунок відповідача кошти в сумі 105465 грн. Взяті на себе зобов`язання по договору відповідач не виконав, про що свідчить та обставина, що позивачу було повернуто 74 050 грн. та станом на даний час не повернуто 41417 грн. 15.08.2011 відповідачем була надана позивачу відповідь, в якій зазначено що відповідач у скрутному фінансовому становищі. За відсутності вільних обігових коштів не має можливості повернути залишкову суму позики. Відповідач запропонував у рахунок оплати суми позики передати автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства. 15.08.2011 відповідачем був виданий наказ, в якому зазначено, що передати автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по договору позики №29-03/2007 від 29.04.2007. 18.08.2011 позивачу відповідач в рахунок заборгованості по договору позики передав вказаний автомобіль, який знаходиться на балансі підприємства, який був прийнятий позивачем, що підтверджується актом приймання-передачі від 15.08.2011. Даний автомобіль з того часу по даний час використовується позивачем для власних потреб, проводяться відповідні технічні огляди та страхування автомобіля. Вказаний автомобіль є у приватній власності та користуванні позивача по даний час. 18.07.2017 заступником начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС Люкляном О.П. проведено опис та арешт вказаного автомобіля згідно заборгованості відповідача по наказу №477 від 21.03.2011, що підтверджується постановою про опис та арешт майна боржника по ВП №52835962 від 18.07.2017 року. Відповідно до акту опису й арешту майна від 18.07.2017 року даний автомобіль позивач прийняв на відповідальне зберігання і попереджений про кримінальну або матеріальну відповідальність за втрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. Відповідно до листа Обласного відділення ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» у м. Львів від 28.02.2019 повідомлено, що станом на 27.02.2019 по ПВТФ «Захід-Схід» (5) відсутня строкова та прострочена заборгованість за кредитами та позиками ПАТ «ПРОМІНВЕСТБАНК» згідно кредитного договору №9 від 28.02.2006 року. Вважає арешт автомобіля SKODA Fabiа не обґрунтованим та не чинним так як за даний автомобіль відповідачу позивач заплатив гроші в сумі 41417 грн. в 2011 році. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Виходячи з умов даної норми закону позивач вважає, що уклав з відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля, так як автомобіль згідно домовленості був добровільно переданий позивачу відповідачем, а позивач заплатив відповідачу встановлену ним ціну за цей автомобіль в сумі 41417 грн. Відповідач не повідомляв позивача про те, що спірний автомобіль є арештований. Не дивлячись на те, що кредит за автомобіль позивачем погашено повністю, однак третя особа направила позивачу вимогу №86260 від 14.09.2021 про доставлення даного транспортного засобу на автостоянку філії ДП «СЕТАМ», що по вул. Юності, 41А в м. Івано-Франківську. Вважає, що придбаний у відповідача автомобіль за договором купівлі-продажу, так як сторонами попередньо була встановлена ціна, відповідач добровільно передав автомобіль у власність, а позивач відповідачу заплатив встановлену ним ціну в сумі 41417грн. Автомобіль після сплати його вартості відповідачу перейшов приватну власність позивачу. Накладений третьою особою арешт на автомобіль позивача порушує майнові права позивача, за захистом яких змушений звернутися до суду. Просив визнати укладеним договір купівлі-продажу автомобіля марки SKODA Fabiа, випуску 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , між позивачем та відповідачем та право власності за позивачем на автомобіль марки SKODA Fabiа, випуску 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідачем подано відзив на позов, в якому вказано, що 29.04. 2007 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Згідно п.1.1 цього договору позивач зобов`язувався надати відповідачу через внесення коштів на розрахунковий рахунок відповідача 100000 грн. протягом 1460 календарних днів з моменту підписання цього договору по потребі позичальника. Відповідно до п.2.2 даного договору відповідач зобов`язувався отримати позику, використати її за призначенням та повернути отриману позику протягом 1460 календарних днів від дня отримання позики. До даного договору 20.09.2007 були внесені зміни зокрема в п.1.1 та п.2.2, згідно яких позивач надав відповідачу безпроцентну грошову позику в розмірі 115467 грн. яку відповідач повинен був повернути в терміни обумовлені договором. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав і вніс на рахунок кошти в сумі 115467 грн. Взяті на себе зобов`язання по договору відповідач не виконав, про що свідчить та обставина, що ним позивачу було повернуто 74050 грн. та станом наданий час не повернуто 41417 грн. 20.07.2011 та 05.08.2011 позивачем на адресу відповідача направлялись претензії щодо повернення боргу по договору позики в сумі 41417 грн. 15.08.2011 відповідачем була надана позивачу відповідь, в якій зазначено що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі. За відсутності вільних обігових коштів не має можливості повернути залишкову суму позики. Тому запропонував позивачу у рахунок оплати суми позики передати автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства. 15.08.2011 відповідачем був виданий наказ, в якому зазначено, що передати автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості по договору позики №29-03/2007 від 29.04.2007. 18.08.2011 позивачу відповідач в рахунок заборгованості по договору позики передав автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства, який був прийнятий позивачем, що підтверджується актом приймання-передачі від 15.08.2011. Оцінка даного автомобіля проводилась в листопаді 2011 року і згідно висновку експерта-оцінщика Андрусів В.М. ринкова вартість автомобіля SKODA Fabiа, на момент оцінки складає 39401,28 грн., що підтверджується актом №68/11 про оцінку транспортного засобу. Крім того, згідно висновку спеціаліста-експерта з комплексного дослідження транспортних засобів від 25.10.2011 на момент огляду ознак зміни ідентифікаційних знаків номера кузова - шасі та двигуна, не виявлено. Ознак зміни реквізитів документу на автомобіль не встановлено. Даний автомобіль з того часу по даний час використовується позивачем для власних потреб. Вказаний автомобіль є у його приватній власності та користуванні по даний час. Виходячи зі змісту ст.655 ЦК України, вважає, що позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля SKODA Fabiа, випуску 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , так як автомобіль згідно домовленості позивачу добровільно переданий відповідачем, а позивач останньому заплатив встановлену ним ціну за цей автомобіль в сумі 41417 грн. Відповідач позивача не повідомляв про те, що спірний автомобіль є арештований. Вважає, що придбаний у відповідача автомобіль за договором купівлі-продажу, так як між позивачем попередньо була встановлена ціна, відповідач добровільно передав позивачу цей автомобіль у власність, а позивач останньому заплатив встановлену ним ціну в сумі 41417 грн. Цей автомобіль після сплати його вартості відповідачу перейшов у приватну власність позивача. Відповідач просить вважати таким, що цивільний позов ОСОБА_1 до ПВТФ «Захід-Схід» визнають повністю та визнати укладеним договір купівлі-продажу автомобіля марки SKODA Fabiа, випуску 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , між позивачем та відповідачем та право власності за позивачем на вказаний автомобіль.

Ухвалою суду відмовлено у прийняті визнання відповідачем позову.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, письмових пояснень суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

29.04.2007 позивач та відповідач уклали договір позики №29-03/2007, згідно п.1.1 якого позивач зобов`язувався надати відповідачу безпроцентну грошову позику в розмірі 100000 грн. на задоволення потреб відповідача, а відповідач отримати позику, використати її за призначенням і повернути у визначений договором термін. Відповідно до п.2.1 позивач зобов`язався надати відповідачу через внесення коштів на рахунок відповідача 100000 грн. протягом 1460 календарних днів з моменту підписання договору частинами по потребі відповідача. Згідно п.2.2 даного договору відповідач зобов`язувався отримати позику, використати її за призначенням та повернути отриману позику протягом 1460 календарних днів від дня отримання позики.

20.09.2007 сторони уклали Додаток №1 до договору позики №29-03/2007 від 29.04.2007, яким були внесені зміни зокрема в п.1.1 та п.2.1, згідно яких позивач зобов`язався надати відповідачу безпроцентну грошову позику в розмірі 115467 грн. на задоволення потреб відповідача, а відповідач отримати позику, використати її за призначенням і повернути у визначений договором термін, а також позивач зобов`язується надати відповідачу через внесення коштів на розрахунковий рахунок відповідача 115467 грн. протягом 1460 календарних днів з моменту підписання договору частинами по потребі відповідача.

Позивач надав копії квитанцій до прибуткового касового ордеру про надання позики.

20.07.2011 позивач склав претензію відповідачу, в якій зазначено, що станом на 20.07.2011 залишок неповернутих коштів становить 41417 грн. Дата повернення позики становить 29.04.2011.

05.08.2011 позивач склав претензію №2 відповідачу, в якій зазначено, що станом на 20.07.2011 залишок неповернутих коштів становить 41417 грн. Дата повернення позики становить 29.04.2011. Суму позики в розмірі 100% не повернуто. У зв`язку із невиконанням умов договору і неможливістю повернення позики грошовими коштами, просив надати в рахунок боргу автомобіль SKODA Fabiа, номерний знак НОМЕР_1 .

15.08.2011 відповідачем надано відповідь на лист-претензію позивача та зазначено, що на даний час відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі та немає можливості повернути залишкову суму позики. Запропоновано у рахунок оплати суми позики передати автомобіль Sкоda Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства.

15.08.2011 відповідачем складено наказ про передачу автомобіля Sкоda Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості по договору позики від 29.04.2007.

15.08.2011 складено акт приймання-передачі автомобіля Sкоda Fabiа.

Позивачем надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Sкоda Fabiа, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник - ПВТФ ,,Захід-Схід".

Позивачем надано копії страхових полісів за 2015, 2016, 2017 роки, копію довідки історії страхування від 19.04.2018.

18.07.2017 складено постанову про опис та арешт майна боржника ПВТФ ,,Захід-Схід" - автомобіля Sкоda Fabiа, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21.07.2017 складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Згідно довідки від 28.02.2019 по ПВТФ ,,Захід-Схід" станом на 27.02.2019 відсутня строкова та прострочена заборгованість за кредитами та відсотками ПАТ ,,Промінвестбанк", згідно кредитного договору №9 від 28.02.2006.

14.09.2021 складено вимогу державного виконавця позивачу про невідкладне надання та доставку автомобіля Sкоda Fabiа, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автостоянку філії ДП ,,Сетам". Зазначено, що на виконанні відділу ДВС перебуває виконавче провадження №52835962 по виконанні Наказу №477 від 21.03.2011 виданого Господарським судом про стягнення з ПВТФ ,,Захід-Схід" на користь ПАТ ,,Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - 503703 грн. заборгованості.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Між сторонами виникли відносини, які регулюються статтею 1046 ЦК України. Договори застави чи іпотеки, якими сторони забезпечили б виконання зобов`язання за договором позики, між сторонами не укладалися.

Чинним законодавством не передбачено визнання права власності за позивачем у заявлений ним спосіб, оскільки між сторонами виникли відносини, які регулюються статтею 1046 ЦК України. Договори застави чи іпотеки, якими сторони забезпечили б виконання зобов`язання за договором позики, між сторонами не укладалися.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст.12 ЦПК).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Передачею 15.08.2011 автомобіля в рахунок погашення заборгованості за договором позики, порушено майнові інтереси стягувача у виконавчому провадженні №52835962 по виконанні Наказу №477 від 21.03.2011 виданого Господарським судом про стягнення з ПВТФ ,,Захід-Схід" на користь ПАТ ,,Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - 503703 грн. заборгованості, за яким відповідач є боржником, і спрямовані на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Такі дії є недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 у справі № 922/2878/17 зазначено, що «цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу, може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позов не обґрунтовано належними правовими підставами, а тому задоволенню не підлягає.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В :

в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бородовський С.О.