Справа № 523/3296/22
Провадження №2/523/3055/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2022 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , та просив суд виселити відповідачку ОСОБА_2 з належної позивачу нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що він є власником Ѕ частини нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.06.2015 року по цивільній справі №522/4298/15-ц, вищевказаним будівлям встановлено статус гуртожитку. Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2017 року, у справі № 522/3699/17-ц, встановлено факт того, що жиле літнього типу приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1709,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), разом з нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1721,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), разом з нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1721,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), разом з будівлею кафе за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 961,4 кв. м (реєстраційний номер майна 16276573), разом з нежилою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 914,6 кв. м. (реєстраційний номер майна 16281169), разом з нежитловими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2926,1 кв. м (реєстраційний номер майна 11309881) є гуртожитком, за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.06.2015 року. Встановлено факт того, що жиле приміщення літнього типу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 530,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01) разом з нежилими будівлями водної станції за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1505,2 кв. м (реєстраційний номер майна 7387378) є гуртожитком, за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.06.2015 року. Встановлено факт того, що нежитлова будівля, адміністративно - культурного центру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1198,4 кв. м (реєстраційний номер майна 12721374) є гуртожитком, за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.06.2015 р. Позивач вказує про те, що рішеннями суду у справах № 522/4298/15-ц та № 522/3699/17-ц, які набрали законної сили, вже було встановлено, що об`єкти нерухомості, які є власністю позивача мають статус гуртожитків. Однак, Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 року, по справі №420/13970/20, статус гуртожитків вищевказаної нерухомості не підтверджено та збільшено суму податків на нерухомість. 25.122021 року позивач ОСОБА_1 надав мешканцям гуртожитку повідомлення про необхідність сплати за користування приміщенням не як за гуртожиток, а як за жиле приміщення, у зв`язку з чим плата за проживання з 01.03.2022 року буде складати 7 000 грн. У разі незгоди, позивач вимагав від мешканців виселитися з належних йому приміщень в строк до 01.03.2022 року. 17.02.2022 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до позивача з заявою про відмову сплачувати 7 000 грн. та відмовилася виселятися з приміщення. Враховуюче те, що відповідачка використовує приміщення не за призначенням, а саме використовує його як гуртожиток, а даний об`єкт не має цього статусу та відмовляється брати участь у витратах по утриманню нерухомості, позивач звернувся з цим позовом до суду та з підстав визначених ст.116,157 ЖК України, просив суд ухвалити рішення про виселення відповідачки з належних йому приміщень.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність (а.с.62).

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, надала до суду відзив на позов (а.с.56-59) відповідно з яким, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що житлове приміщення в якому вона проживає є саме гуртожитком, тому вона відмовляється проводити оплату за проживання не як за гуртожиток. Крім того, відповідачка просить розглядати справу та прийняти рішення у його відсутність (а.с.59).

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17383964 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5350, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 476/5000 нежилих будівель водної станції за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17383357 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5362, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 476/5000 нежилих будівель водної станції за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17384317 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5356, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 476/5000 нежилих будівель водної станції за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17383527 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5368, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 476/5000 нежилих будівель водної станції за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17383762 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5344, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 476/5000 нежилих будівель водної станції за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17384458 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5024, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником Ѕ частини будівлі кафе за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17383009 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5012, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 1/8 частин нежитлової будівлі, адміністративно-культурного центру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17382377 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №4998, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 1/8 частин нежитлової будівлі, адміністративно-культурного центру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17382526 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №4992, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 1/8 частин нежитлової будівлі, адміністративно-культурного центру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17382899 від 16.01.2008 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року, реєстровий №5018, посвідченого приватним нотаріусом Куценко В.Д., ОСОБА_1 є власником 1/8 частин нежитлової будівлі, адміністративно-культурного центру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.03.2017 року, встановлено факт того, що жиле літнього типу приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1709,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), разом з нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1721,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), разом з нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1721,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01), разом з будівлею кафе за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 961,4 кв. м (реєстраційний номер майна 16276573), разом з нежилою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 914,6 кв. м. (реєстраційний номер майна 16281169), разом з нежитловими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2926,1 кв. м (реєстраційний номер майна 11309881) є гуртожитком, за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.06.2015 року. Встановлено факт того, що жиле приміщення літнього типу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 530,3 кв. м (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01) разом з нежилими будівлями водної станції за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1505,2 кв. м (реєстраційний номер майна 7387378) є гуртожитком, за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.06.2015 року. Встановлено факт того, що нежитлова будівля, адміністративно - культурного центру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1198,4 кв. м (реєстраційний номер майна 12721374) є гуртожитком, за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.06.2015 р. Рішення набрало законної сили 14.03.2017 року (а.с.30-32).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1517 від 11.11.2020 року. Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1517 від 11.11.2020 року в частині 6251,16 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.22-29).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2021 року, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі № 420/13970/20, змінено, виклавши третій абзац його резолютивної частини в наступній редакції: "Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0-1517 від 11.11.2020 року в частині 1544,02 грн.". В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі № 420/13970/20 залишено без змін. (а.с.33-39).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 379 Цивільного кодексу України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ч.4 ст.4 ЖК України, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до ст.6 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ч.1 ст.50 ЖК України, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Відповідно до ст.127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті ради.

Відповідно до ст.132 ЖК України, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у зв`язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу. Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяються також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Відповідно до ст.131 ЖК України, Примірне положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій з громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства. Відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками органи державної влади, органи місцевого самоврядування, власники гуртожитків після консультацій з громадськістю (громадськими об`єднаннями, створеними з метою захисту інтересів мешканців гуртожитків) за погодженням з профспілками (за наявності) затверджують положення про користування гуртожитками, що перебувають у їхній власності, управлінні, розпорядженні, користуванні.

Судом не встановлено та матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження переведення вказаних об`єктів нерухомого майна за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, за відповідними номерами, із нежитлових приміщень в статус гуртожитків.

З матеріалів справи вбачається про те, що вищенаведені об`єкти нерухомого майна, які належать позивачу на праві приватної власності, не зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як житлові об`єкти нерухомого майна - гуртожиток(-и), які належать позивачу на праві приватної власності.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає в належній позивачу нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданої відповідачкою ОСОБА_2 заяви від 17.02.2022 року, вона відмовилася виселятися з приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що в неї не має іншого житла (а.с.40).

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Відповідно до діючого законодавства, виселення проводиться тільки з житлових приміщень на підставах і в спосіб встановленому Житловим Кодексом України.

Виселення з нежитлового приміщення на підставі Житлового кодексу України, зокрема на підставі ст.116,157 ЖК України, не передбачено законом, отже судом встановлено про те, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки відповідно до ст.2 ЖК України завданнями житлового законодавства України є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на встановлення факту використання нежитлового приміщення, як гуртожитку, оскільки це не змінює природу правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачкою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.82 ЦПК України, посилання позивача на преюдиціальність, а саме обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачка ОСОБА_2 не приймала участь при розгляді цих справ, отже вони не мають преюдиціального значення при розгляді цієї справи.

Аналізуючи зазначені норми права, слід дійти до висновку про те, що приміщення, з яких позивач просить веселити відповідачку не мають статусу житлового фонду (гуртожитку), а виселення з нежитлового приміщення на підставі Житлового кодексу України не передбачено законом, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ) про виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.10.2022 року.

Суддя: