Справа № 677/903/22
Провадження № 2/677/519/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,

за участю секретаря Коломієць Л.В.,

учасники справи (сторони):

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник позивача - адвокат Лукіянчук О.М.,

представник відповідача - адвокат Сердюк В.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Красилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернулася 21.07.2022 року до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати у розмірі 3 915 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття; а також понесені нею додаткові витрати на утримання дитинив розмірі 16 987 грн. 50 коп.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18.02.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Красилівського районного суду від 14.02.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Красилівського районного суду від 02.09.2014 року по справі № 677/1586/14-ц стягнуто з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на утриманні дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2014 року, і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів по даній справі знаходиться на виконанні у Красилівському відділі ДВС. Зазначає, що 23.09.2020 року у дитини ОСОБА_3 діагностовано захворювання на тяжкий психічний розлад здоров`я - дитячий аутизм з порушенням комунікації і соціальної взаємодії F 84.0. Вказане захворювання має досить серйозний характер, дитина потребує постійного догляду, тривалого прийому лікарських препаратів, додаткового медичного лікування з психологом та логопедом, систематичного спеціалізованого лікування в спеціалізованому лікувальному закладі. Відповідач працює, щомісячно сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку, що становить з 01.01.2022 року 3248,25 грн., але цих коштів не вистачає на утримання сина та його лікування. Лікування при діагнозі, який встановлений їхньому сину, потребує значних коштів, які вона не має можливості заробити, оскільки виховує дитину самостійно, не має можливості вийти працювати, тому що знаходиться по догляду за дитиною з інвалідністю з дитинства, отримує соціальну допомогу в розмірі 2662,80 грн. щомісячно, інших видів доходу не має, батько дитини ОСОБА_2 не бере жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, не проводить з ним час, не спілкується взагалі з дитиною, не несе додаткових витрат, необхідних для лікування сина. Крім витрат на утримання та лікування сина вона ще несе витрати на утримання житла, на сплату комунальних послуг. З 2018 року син ОСОБА_3 є пацієнтом приватному підприємстві «Приватної полікліки «Малятко», де проходить щорічно курс реабілітації у реабілітаційному центрі на постійній основі, відвідує заняття з психологом та логопедом, проходить курс біоакустичної корекції і мікрополяризації. Крім того, син з 17.11.2021 року відвідує приватні логопедичні заняття у логопеда ОСОБА_4 . За рекомендацією лікарів, син навчається за індивідуальною формою навчання у Красилівській НВК «Гімнація та ЗОШ І ступеня». Крім того, хвороба сина потребує постійного придбання додаткових ліків.

Позивач зазначила, що додаткові щомісячні витрати сягають 5 220,83 грн. щомісячно. Здійснені витрати на лікування дитини з 2019 року по 2022 рік становлять 22 560 грн. Відповідно до викладеного, враховуючи позиції Верховного суду, відповідач зобов`язаний платити на її користь позивача 3/4 частину зазначених витрат.

Аргументи учасників справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 16.09.2022 року подав на позовну заяву відзив, в якому вказав, що відповідач з наведеними у позовній заяві обставинами та правовими підставами не погоджується з наступних підстав.

Вказав, що твердження позивача,згідно наданої довідки Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 18.07.2022 року №9010, про те, що відповідач щомісячно сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку, що становить з 01.01.2022 року 3248,25 гривень - не відповідає дійсності, оскільки відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Агропартнер-1», де офіційно працевлаштований відповідач, від 09.09.2022 року № 57, розмір відрахованих та перерахованих на особистий рахунок Позивача, аліментів, складає - 44 183,52 грн., з яких січень - 4272, 54 грн., лютий - 13208,04 грн. березень - 4 520,48 грн., квітень - 4407,78 грн., травень - 4 310,49 гривень, червень - 4 384,92 грн., липень - 4 387,53 грн. та серпень - 4691,74 грн. Тобто, відповідачем, було сплачено в середньому за місяць (протягом 8 місяців з 01.01.2022 по 01.08.2022 року) 5 522,94 грн. (44 183,52 грн. / 8 місяців). Стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат у розмірі 3 915,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , починаючи з дня подачі позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття (75% від 5 220,83 гривень) зазначив наступне. Згідно до наданої, позивачем, Калькуляції вартості реабілітаційних заходів в ІІП «Приватна поліклініка «Малятко Плюс» на 2022-2023 роки: «.... вартість лікування в 2022 році складає 62 650 грн. щомісячно - 5 520,83 грн. Це систематичні витрати у зв`язку з постійною хворобою дитини». Позивач, у поданій позовній заяві, підтверджує факт не понесення додаткових витрат на лікування «За планом лікування ПП «Малятко Плюс» син повинен був проходити комплекс лікування у березні та в червні цього року (І-ІУ курс «Інтенсив»), але у зв`язку із відсутністю коштів на лікування, син не пройшов цих чотири курси лікування». Вартість реабілітаційних заходів, згідно Калькуляційної вартості реабілітаційних заходів в ПП «Приватна поліклініка «Малятко Плюс» на 2022-2023 роки, (І курс «Інтенсив» - 17 000,00 грн., II курс «Інтенсив» - 4 500,00 грн., III курс «Інтенсив» - 12 250,00 грн. та IV курс «Інтенсив» - 5150,00 грн.) складає - 38 900,00 гривень, які не понесені фактично, але враховані в загальну суму позову (62 650,00 грн. - 38 900,00 = 23 750,00 гривень (вартість V курс «Інтенсив» - 18750,00 грн. та VI курс «Інтенсив» - 5 000,00 грн.) подальшого лікування на 2022 рік. Вказав, що позивач перебуває на обліку управління соціального захисту населення райдержадміністрацїї, (Красилівський відділ) як одержувач допомоги відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» з 10.11.2020 року по 06.10.2022 року. Сторона відповідача вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження системного та довготривалого лікування, яке б давало змогу зробити висновок про необхідність стягнення додаткових витрат у розмірі 3 915,00 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі 16 987,50 грн. (75% від 22 560,00 грн. з 2019 року по 2022 рік) представник відповідача вказав: 1) на підтвердження проходження курсу 07.10.2019 р. відсутні будь-які підтверджуючі документи (довідка медичного закладу, рахунок та фіскальний чек про сплату) - щодо твердження позивача, що: «В 2019 році в ПП «Приватній клініці «Малятко» син пройшов лікування на загальну суму 11 450 грн.»; 2) щодо твердження позивача, що: «В 2020 році пройшов в ПП «Приватна поліклініка «Малятко плюс» два курси (по 8 сеансів) транскраніальної мікрополяризації по 250 грн. за 1 сеанс, всього 5600 грн.», вказав, що згідно запису, здійсненого у картці амбулаторного хворого ОСОБА_3 , наданих позивачем «з 22.01.20 пройшов курс (8 сеансів) транскраніальної мікрополяризації». Відповідно до довідки ПП «Приватна поліклініка «Малятко» від 12.02.2020 р. виданої ОСОБА_3 вказано, що він дійсно пройшов курс транскраніальної мікрополяризації 8 сеансів (350 грн. один). Однак, відповідно до абз. 8 сторінка 2 Позовної заяви, позивач стверджує, що в 2020 році пройшов два курси (по 8 сеансів) транскраніальної мікрополяризації на загальну суму - 5600,00 грн. На підтвердження проходження двох курсів (по 8 сеансів) відсутні будь-які підтверджуючі документи (рахунок, фіскальний чек про сплату); 3) щодо твердження позивача, що: «В 2021 році син відвідав приватні логопедичні заняття в логопеда ОСОБА_4 ; 28 занять по 200 грн. за 1 заняття, всього 5 600 грн.» вказав, що відповідач розуміє свій обов`язок, як батька приймати участь у додаткових витратах понесених позивачем у відвідуванні приватних логопедичних занять в логопеда свого сина. Оскільки обов`язок по утриманню дитини лежить, як на батькові так і на матері, отже забезпеченням спільного неповнолітнього сина повинно покладатися на обох батьків. Вважають, що доцільним буде стягнення з відповідача на користь спільного із позивачем неповнолітнього сина додаткові витрати по відвідуванні приватних логопедичних заняттях у логопеда ОСОБА_4 у розмірі 2 800,00 грн. У зв`язку з наведеним, представник відповідача ОСОБА_5 у відзиві просив позовну заяву про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати понесені на відвідування приватних логопедичних занять у логопеда ОСОБА_4 у розмірі 2 800,00 грн.

У запереченнях на відзив представник позивача - адвокат Лукіянчук О.М., вказала, що сторона позивача не погоджується з викладеним у відзиві з наступних причин.

Щодо уточнення у відзиві відповідачем розміру сплачених ним аліментів на утримання дитини зазначила, що за загальним правилом аліменти на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням (ч. 1 ст. 179 СК України). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У позовній заяві про стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивач ОСОБА_1 не оскаржує суму стягнутих аліментів, а просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму додаткових витрат, які зумовлені хворобою дитини у якої діагностовано захворювання на тяжкий психічний розлад здоров`я - дитячий аутизм з порушенням комунікації і соціальної взаємодії Р 84.0. Згідно висновку ЛКК від 23.09.2020 року № 2872 дитина визнана інвалідом з дитинства з призначеною щомісячною виплатою соціальної допомоги, яку отримує позивач ОСОБА_1 . У зв`язку із тим, що дитина хворіє і відповідно до рекомендацій лікарів потребує постійного домашнього догляду, позивач ОСОБА_1 немає змоги працевлаштуватися і виплата соціальної допомоги дитині по групі інвалідності та отримання аліментів - це єдині види доходів позивача. Відповідно до медичної картки дитини ОСОБА_3 дитина має алергію на лактозу, у зв`язку з чим з раціону дитини виключені усі молочні продукти та продукти харчування, які містять лактозу. Дитина вимушена дотримуватися строгої дієти. Відповідно до записів медичної картки дитини ОСОБА_3 є часто хворіючою дитиною. Отже, аліменти, які сплачуються відповідачем витрачаються на дитину ОСОБА_3 на наступне: на харчування, яке є особливим, у зв`язку з алергією, на лікування сезонних хвороб, на одяг та взуття дитині, на дорогу до медичного центру ОСОБА_6 (м. Хмельницький), до Хмельницької міської дитячої лікарні, де дитина лікується, на планові та додаткові медичні обстеження дитини в невролога, а також лікування, на придбання канцелярських приладів, на гігієну дитини, на розваги та відпочинок дитини. Крім того, позивачка несе самостійно витрати на утримання квартири та сплату комунальних послуг, де вона проживає разом з дитиною. Усі витрати позивачка несе самостійно. Адвокат відповідача розрахував, що в середньому за місяць (з 01.01.2022 року по 01.08.2022 року) позивач отримала 5 522,94 грн. Але при цьому не вказав, що в грудні (новорічні свята, дитині необхідно купити подарунок, організувати відпочинок на новорічних розвагах, придбати новорічний костюм) позивач отримала в рахунок сплати аліментів 125 грн.78 коп. Відповідно до записів в медичній карточці дитини в грудні ОСОБА_3 хворів дерматитом (запис дерматолога 10.12.2021 року), на лікування дитини позивачкою було витрачено відповідно кошти. Щодо проведення позивачем розрахунку додаткових витрат необхідних для лікування сина ОСОБА_3 представник позивача вказала, що відповідно до запису в амбулаторній картці ОСОБА_3 дитина з 19.06 по 03.07.2019 року проходила 10 курсів транскраніальної мікрополяризації, що підтверджується рахунком № 21 від 02.07.2019 року ФОП ОСОБА_7 на 10 курсів мікрополяризації по ціні 350 грн., загальна сума до сплати - 3 500 грн. Крім того, дитина там же пройшла заняття з логопедом, з психологом, сенсорну інтеграцію, загальна вартість яких 2 350 грн. відповідно до рахунку №23 від 31.07.2019 року. 07.10.19 року, згідно запису в амбулаторній картці, дитина пройшла 10 сеансів мікрополяризації, вартість яких по 350 грн. за 1 сеанс, позивачкою було оплачено було 7 сеансів, крім того дитина пройшла курс біоакустичної корекції (7 сеансів), вартість 1 сеансу 450 грн., що підтверджується довідкою Реабілітаційного центру «Малятко». Із запису амбулаторної картки з 22.01.2020 року дитина пройшла 8 сеансів мікрополяризації, вартість яких відповідно до довідки РЦ «Малятко» по 350 грн. за 1 сеанс. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17 зазначено, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). І тому вважають, що довідки, рахунки, записи в амбулаторній картці дитини відповідають дійсності необхідності лікування дитини та сумам витрачених коштів позивачем на лікування дитини. У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, зокрема. Відповідно до записів у медичній амбулаторній картці ОСОБА_3 , довідки РЦ "Малятко", ОСОБА_3 є пацієнтом «Приватної поліклініки «Малятко плюс», яка провела калькуляцію вартості реабілітаційних заходів в ПП «Приватна поліклініка «Малятко плюс». В комплекс реабілітаційних послуг входить мікрополяризація, біоакустична корекція, заняття з логопедом та психологом. Комплекс лікування запланований на 2022-2023 роки аналогічний лікуванню, який проходила дитина з 2019 року. Витрати, зазначені в позовній заяві, є передбачуваними та сталими, оскільки хвороба дитини невиліковна, а потребує підтримуючої терапії. Враховуючи судову практику, просила позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили його задовольнити з підстав, наведених у позові та у запереченнях на відзив.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково - погодились, що з відповідача підлягають стягненнюдодаткові витрати понесені на відвідування приватних логопедичних занять у розмірі 2 800,00 грн., проти задоволення решти позовних вимог заперечували. Відповідач підтвердив, що він працевлаштований, працює зоотехніком, та заробітну плату отримує в розмірі близько 20000 грн.

Позиція суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішеннямКрасилівського районного суду Хмельницької області від 14.02.2019 року (а.с.8).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.9).

Згідно рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02.09.2014 року по справі № 677/1586/14-ц з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.08.2014 року, і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист № 677/1586/14-ц, виданий на виконання вказаного рішення, перебуває на примусовому виконанні у Красилівському відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області (а.с.10, 11).

Відповідач ОСОБА_2 працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Агропартнер-1». Відповідно до довідки № 57 від 09.09.2022 року, виданою ТОВ «Агропартнер-1», розмір його заробітної плати з жовтня 2021 року по серпень 2022 року становить 305915, 69 грн., за цей же період сума сплачених аліментів на користь ОСОБА_1 становить 61565,55 грн. (а.с.56).

Відповідно до висновку обласної лікарсько-консультативної комісії КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» № 2872 від 23.09.2020 року (а.с.13) дитині ОСОБА_3 , 2012 року народження, встановлено діагноз «Дитячий аутизм з порушенням комунікації і соціальної взаємодії».

Відповідно до висновку обласної лікарсько-консультативної комісії КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» № 196 від 22.09.2022 року дитині ОСОБА_3 , 2012 року народження, підтверджено діагноз «Дитячий аутизм з порушенням комунікації і соціальної взаємодії» (а. с. 90).

Відповідно до довідки від 25.05.2022 року про захворювання дитини ОСОБА_3 (а.с.25) дитина хворіє на тяжкий психічний розрад «Дитячий аутизм F 84.0», потребує постійного догляду, тривалого прийому лікарських препаратів.

ОСОБА_3 навчається у Красилівському навчально-виховному комплексі «Гімнація та загальноосвітня школа І ступеня» за індивідуальною формою навчання (а. с. 33).

У зв`язку із діагностованою у сина хворобою, позивач змушена здійснювати за ним постійний догляд, і тому не має можливості працевлаштовуватися. Вказане підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Хмельницької районної військової адміністрації, відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як одержувач допомоги та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», з 10.11.2020 року по 06.10.2022 року призначено допомогу на дитину з інвалідністю з дитинства до 18 років ОСОБА_3 , 09.07.2012 року з надбавкою на догляд, яка в 2022 році становить 2662,80 грн. (а.с.14, 14 а).

Відповідач ОСОБА_2 обізнаний, що син ОСОБА_3 хворіє, оскільки 26.07.2019 році він надав на ім`я позивачки довіреність щодо представництва ОСОБА_1 його та інтересів сина ОСОБА_8 по всім питанням, що стосуються лікування сина (а.с.24).

Позивач ОСОБА_1 несе додаткові витрати на утримання сина, які пов`язані із його хворобою.

Дитина ОСОБА_3 є пацієнтом ПП «Приватна поліклініка «Малятко плюс» (види діяльності ПП «Приватна поліклініка «Малятко плюс».: основний: «86.90 Загальна медична практика», додаткові: «86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я», «96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту», «47.74 Роздрібна торгівля медичними та ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах». (а. с. 102)

Так, в 2019 році ОСОБА_1 понесено 11450 грн. додаткових витрат на лікування ОСОБА_3 , а саме: 10 сеансів мікрополяризації по 350 грн за 1 сеанс, всього на суму 3500 грн., 6 занять з логопедом по 100 грн., всього на 600 грн., 5 занять по 200 грн. з психологом, всього 1000 грн., 3 сеанси сенсорної інтеграції по 250 грн за 1 сеанс, всього 750 грн.,7 сеансів транскраніальної мікрополяризації по 350 грн. за 1 сеанс, всього 2 450 грн., 7 сеансів біоакустичної корекції по 450 грн. за 1 сеанс, всього 3150 грн. (а. с. 28-29).

Позивач стверджує, що син в 2020 році пройшов в приватному підприємстві «Приватна поліклініка «Малятко плюс» (надалі по тексту ПП «Малятко плюс») два курси (по 8 сеансів) транскраніальної мікрополяризації по 250 грн. за 1 сеанс, всього на 5600 грн., разом з тим, до позовної заяви долучила довідку ПП «Малятко плюс» від 12.02.2020 року про те, що ОСОБА_3 , 2012 року народження дійсно пройшов курс реабілітації в РЦ «Малятко», та реабілітація включала в себе курс транс краніальної мікрополяризації 8 сеансів (350 грн. один) (а.с. 29 а). Довідки про проходження дитиною ОСОБА_3 повторного курсу транскраніальної мікрополяризації в РЦ «Малятко» у 2020 році до позовної заяви не долучено.

В 2021 році ОСОБА_1 понесено 5600 грн. додаткових витрат на заняття сина ОСОБА_3 з приватним логопедом ОСОБА_4 , якою з дитиною проведено 28 занять, вартістю по 200 грн. за 1 заняття (а. с. 30-31).

Згідно інформації, яка міститься у довідці ПП «Малятко плюс» та доданої до неї Калькуляції вартості реабілітаційних заходів для лікування дитини ОСОБА_9 у 2022-2033 роках (надалі по тексту - Калькуляція), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пацієнтом ПП «Малятко плюс» та проходить з приводу затримки психомовленевої та аутистичних розладів реабілітацію у реабілітаційному центрі на постійній основі з травня 2018 року. Дитина відвідувала заняття з психологом, логопедом, протягом 2018 -2022 років проходив курс біоакустичної корекції і мікрополяризації. Психологічний стан покращився, з`явились окремі слова, покращилось розуміння зверненої мови. Рекомендовано: проходження курсів «Інтенсив» протягом 2022-2023 років, відповідно до доданого графіку, в якому також міститься калькуляція вартості послуг (а. с. 26-27).

Згідно калькуляції дитина ОСОБА_10 в березні та червні 2022 року в ПП «Малятко плюс» мала пройти чотири лікувальні курси «Інтенсив» на загальну суму 38900 грн. ( І курс «Інтенсив», на загальну суму 17000 грн.; ІІ курс «Інтенсив (підтримка)» на загальну суму 4500 грн.; ІІІ курс Інтенсив на загальну суму 12250 грн.; IV курс «Інтенсив (підтримка)» на загальну суму 5150 грн.), разом з тим, як стверджує позивачка, ці курси в березні та в червні 2022 року син не пройшов у зв`язку із відсутністю у неї коштів на лікування.

Згідно калькуляції вартості реабілітаційних заходів в ПП «Приватна клініка «Малятко плюс» V курс лікування «Інтенсив», який по плану лікування має відбутися 10.10.2022 року включає в себе: 15 процедур біоакустичної корекції по 450 грн. за 1 процедуру, всього 6 750 грн; 10 процедур мікрополяризації по 350 грн. за 1 процедуру, всього 3 500 грн.; 10 занять з логопедом по 200 грн. за процедуру, всього 2 000 грн.; 10 процедур сенсорної інтеграції по 350 грн. за 1 процедуру, всього 3 500 грн.; 10 занять з психологом по 300 грн. за 1 заняття, всього 3 000 грн. Всього на V курс лікування «Інтенсив» позивач має витратити 18 750 грн.

VІ курс лікування «Інтенсив (підтримка)» складається з 10 процедур біоакустичної корекції по 200 грн., всього 2 000 грн, та 10 занять з психологом по 300 грн., всього 3 000 грн. Всього на VІ курс лікування «Інтенсив (підтримка)» позивач має витратити 5 000 грн.

На 05.03.2023 року лікарем заплановано провести курс «Інтенсив», який складається 15 процедур біоакустичної корекції по 450 грн. за 1 процедуру, всього 6 750грн.; 10 занять з логопедом по 200 грн. за 1 заняття, всього 2 000 грн.; 10 процедур сенсорної інтеграції по 350 грн. за 1 процедуру, всього 3 500 грн.; 10 занять з психологом по 300 грн. за 1 заняття, всього 3000 грн. Всього на курс «Інтенсив» в 2023 році позивач має витратити 15 250 грн.

Таким чином, згідно наданих суду документів, на лікування сина ОСОБА_3 в 2019 році позивачка витратила 11 450 грн., в 2020 році - 2800 грн, в 2021 році - 5 600 грн., а всього кошти на загальну суму 19850 грн.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем зроблено арифметичні помилки в абзаці шостому сторінки другої позовної заяви - замість правильної цифри 22650 грн. (11450 НОМЕР_1 ), позивач зазначила 22560 грн., а замість правильно обрахованої вартості лікування, яку необхідно витрачати щомісяця - 5220,83 грн (62650:12=5220,83), позивач зазначила 5520,83 грн., вказане стало наслідком неправильного обрахунку сум у розмірі 3/4 частин у прохальній частині позовної заяви.

Виходячи із наданих суду документів, вартість запланованого лікування дитини ОСОБА_3 в ПП «Малятко плюс» в 2022 році складає 62650 грн. (17000+4500+12250+5150 НОМЕР_2 ).

Обставини, які стосуються стягнення з відповідача на користь позивача додаткових коштів на утримання дитини відповідачем оспорені.

Дані обставини підтверджуються: відомостями з позовної заяви, показами позивача та відповідача, а також їхніх представників у судовому засіданні; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_3 , виданим 26.07.2012 року виконавчим комітетом Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області; копією рішення суду від 14.02.2019 року по справі № 677/176/18; копією виконавчого листа № 677/1586/14-ц про стягнення аліментів; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 20.10-20/9010 від 18.07.2022 року Красилівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області, відповідно до якого розмір аліментів в 2022 році, які ОСОБА_2 сплачує згідно виконавчого листа № 677/1586/14-ц аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_8 становить 3248,25 грн.; копією медичного висновку від 23.09.2020 року № 2872; копією довідки про отримання допомоги № 439/5 від 26.05.2022 року; копією довідки від 19.07.2022 року про розмір отриманої допомоги; копіє медичної картки дитини ОСОБА_3 ; копією довіреності ОСОБА_2 від 26.07.2019 року на лікування дитини ОСОБА_3 ; копією медичної довідки про захворювання дитини ОСОБА_3 від 25.05.2022 року; копією довідки ПП «Малятко плюс» про рекомендації пацієнту ОСОБА_3 щодо проходження реабілітаційних курсів; копією калькуляції вартості реабілітаційних заходів для лікування дитини ОСОБА_9 ; копією довідки ПП «Малятко плюс» від 25.05.2022 року; копією інформаційної довідки ПП «Малятко плюс»; копією рахунку № 21 від 02.07.2019 року; копією рахунку № 23 від 31.07.2019року; копією довідки реабілітаційного центру "Малятко" від 18.10.2019 року; копією довідки ПП "Приватна поліклініка "Малятко" від 12.02.2020 року; копією довідки логопеда-дефектолога ОСОБА_4 від 04.06.2022 року та копіями товарних чеків, виданих ОСОБА_4 від 17.11.2021 року, 29.12.2021 року, 31.01.2022 року, 29.11.2021 року, 23.02.2022 року, копією свідоцтва про підвищення кваліфікації СПК № 02139802/1194-17, виданого на ім`я ОСОБА_4 ; копією довідки Красилівського НВК «Гімназія та загальноосвітня школа І ступеня» від 18.05.2022 року № 02-15/56; довідкою № 57 від 09.09.2022 року, виданою ТОВ «Агропартнер-1»; копією амбулаторної картки дитини ОСОБА_3 , копією висновку ЛКК № 196 від 22.09.2022 року; копією висновку про повторну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи № 9 від 26.08.2022 року, витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України стосовно ПП «Приватна поліклініка «Малятко плюс», копією довідки реабілітаційного центру малятко про проходження ОСОБА_3 курсів реабілітації 02.07.2019 р., 31.07.2019 р., 18.10.2019 р., 12.02.2020 р.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що передбачено статтею 185 СК України.

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

Обов`язок доказування відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з`ясуванні обставин справи шляхом роз`яснення прав та обов`язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо стягнення додаткових витрат щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати у розмірі 3 915 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України).

Таким чином, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці витрати є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

У постанові від 13.09. 2017 року у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Так, позивачкою ОСОБА_1 до позовної заяви додані медичні документи, що підтверджують наявність у дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,тяжкого психічного розладу «Дитячий аутизм F 84.0», а також те, що дитина потребує постійного догляду, тривалого прийому лікарських препаратів (а. с. 13, 14, 15-23, 25, 65-96, 103).

З приводу твердження сторони відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження системного та довготривалого лікування, яке б давало змогу зробити висновок про необхідність стягнення додаткових витрат у розмірі 3 915,00 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують, що дитина потребує постійного лікування, специфічного догляду тапідтримуючої терапії, та, відповідно, значних матеріальних витрат.Витрати, зазначені в позовній заяві, є передбачуваними та сталими, оскільки хвороба дитини невиліковна.

Так, суду надані медичні документи, що підтверджують факт, що позивачка потребує певних матеріальних витрат в 2022 році на придбання ліків сину ОСОБА_3 , якому лікування призначено на період з травня 2022 року по січень 2023 року (а.с.25).

Відповідно до наданих суду доказів, вартість запланованого лікування дитини ОСОБА_3 в ПП «Малятко плюс» в 2022 році складає 62 650 грн., таким чином, щомісячні додаткові витрати в 2022 році складають 5 220,83 грн. (62 650 грн. : 12 місяців).

Вказані витрати є систематичними, додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України, оскільки є витратами на системне та довготривале лікування здоров`я дитини ОСОБА_3 .

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою, про що свідчить надана ним довідка про те, що він працює та отримує заробітну плату, а також пояснення, які він надав у судовому засіданні, на підтвердження протилежного відповідач доказів суду не надав, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_2 , як батько неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який хворіє та на лікування і реабілітацію якого необхідні щомісячні додаткові витрати, повинен оплачувати частину вказаних додаткових витрат, оскільки вони викликані особливими обставинами, а саме тяжким психічним захворюванням дитини.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 607/1909/16-ц (провадження № 61-16647св18), зазначає, що суд при визначенні розміру додаткових витрат може стягнути з відповідача й більшу частину понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини, враховуючи матеріальне становище сторін та відсутність у позивача можливості отримувати самостійний дохід у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дитиною. У зв`язку з чим стверджує, що відповідач зобов`язаний платити на її користь 3/4 частину зазначених у позовній заяві додаткових витрат.

Разом з тим, суд зауважує, що у справі № 607/1909/16-ц своєю постановою від 05.09.2019 року Верховний суд залишив в силі рішення суду апеляційної інстанції, який мотивував своє рішення про стягнення з відповідача 3/4 від вартості додаткових витрат майновим станом сторін, можливістю та спроможністю відповідача нести такі витрати, оскільки він є матеріально забезпеченим, та має змогу понести зазначені витрати, є приватним підприємцем, директором і власником приватного підприємства,має у власності рухоме і нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_2 працює зоотехніком, отримує заробітну плату, яка є середньостатистичною для даного регіону.

У справі, що розглядається, належних та допустимих доказів того, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який згідно з рішенням суду від 02.09.2014 року сплачує на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_8 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), дозволяє нести додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 3/4 частини від загальної суми, позивач суду не надала.

Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідача та позивача, а також те, що відповідач ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу), є здоровою, працездатною особою, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , як батько неповнолітнього ОСОБА_3 , повинен оплачувати частину додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме хронічним захворюванням дитини. Однак, системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень Сімейного кодексу України, враховуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що позов у частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини до її повноліття, які будуть понесені в майбутньому, підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 3/5 частини від майбутніх додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, що становить 3132, 50 грн. щомісячно (62650 грн. :12 місяців = 5220,83 грн.; 5220,83 грн. : 5 * 3= 3132, 50 грн.).

При цьому, суд зазначає, що норма статті 141 СК України щодо рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини стосується особистих немайнових прав та обов`язків батьків щодо дитини, та не стосується додаткових витрат на утримання дитини, викликаних особливими обставинами.

Щодо стягнення понесених додаткових витрат на утримання дитини.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь понесені нею додаткові витрати на утримання дитинив розмірі 16 987 грн. 50 коп.

Як уже зазначалось вище, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

На підтвердження понесених додаткових витрат на лікування сина за період у 2019 року по 2022 рік позивачкою ОСОБА_1 надані суду рахунки№ 21 від 02.07.2019 року. № 23 від 31.07.2019 року та довідку реабілітаційного центру «Малятко» від 18.10.2019 року, згідно яких в 2019 році ОСОБА_1 понесено 11450 грн. додаткових витрат на лікування ОСОБА_3 (а. с. 28-29), в 2021 році ОСОБА_1 понесено 5600 грн. додаткових витрат на заняття сина ОСОБА_3 з приватним логопедом, що підтверджується товарними чеками від 17.11.2021 року, 29.12.2021 року, 31.01.2022 року, 29.11.2021року, 23.02.2022 року та довідкою логопеда-дефектолога ОСОБА_4 від 04.06.2022 року (а.с. 30-31а).

Разом з тим, на підтвердження додаткових витрат в 2020 році на суму 5600 грн., позивачка до позовної заяви долучила довідку ПП «Малятко плюс» від 12.02.2020 року про те, що ОСОБА_3 , 2012 року народження дійсно пройшов курс реабілітації в РЦ «Малятко», та реабілітація включала в себе курс транскраніальної мікрополяризації 8 сеансів (350 грн. один) (а.с.29а). Довідки про проходження дитиною ОСОБА_3 повторного курсу транскраніальної мікрополяризації в РЦ «Малятко» у 2020 році до позовної заяви не долучено.

Таким чином, документально позивачкою підтверджено понесені нею додаткові витрати в 2020 році на суму 2800 грн. ( 350 грн. х 8= 2800 грн.). Зазначене також підтверджується долученою до заперечень на відзив копією довідки реабілітаційного центру «Малятко» про проходження ОСОБА_3 курсів реабілітації 02.07.2019 р., 31.07.2019 р., 18.10.2019 р., 12.02.2020 р., відповідно до якої ОСОБА_3 , 2012 р.н., 12.02.2020 року пройшов курс реабілітації: транскраніальна мікрополяризація - 2800 грн. (а. с. 103).

Всього за період за період з 2019 року по 2022 рік позивачкою ОСОБА_1 підтверджено витрати на загальну суму 19850 грн. (11450 грн. (2019 рік) + 2800 грн. (2020 рік) + 5600 грн. (2021 рік)).

Стосовно твердження представника позивача у запереченнях на відзив про те, що комплекс лікування пацієнта «Приватної поліклініки «Малятко плюс» ОСОБА_3 запланований на 2022-2023 роки аналогічний лікуванню, який проходила дитина з 2019 року, суд зауважує, що підтверджень того, що реабілітаційні курси, які заплановані в березні та в червні 2022 року, та які дитиною ОСОБА_3 не пройдені у зв`язку із відсутністю у позивача коштів на лікування, будуть проведені для дитини сторін у незапланований період 2022 року (наприклад, довідка лікувального закладу, де дитина проходить реабілітаційні курси, у якій би було вказано скорегований графік на 2022 рік, тощо) суду не надано.

У зв`язку з наведеним вище, враховуючи вимоги ст. 11 ЦПК України, а також те, що стягнення суми вже понесених витрат є одноразовим, і не носить довгостроковий характер, суд доходить висновку, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3/4 частини від понесених додаткових витрат, які підтверджені документально, що становить 14887 грн. 50 коп. (19850 грн.:4Х3).

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29).

Розподіл судових витрат між сторонами

При подачі позову щодо вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України необхідно покласти на відповідача, та стягнути з нього судовий збір у вказаному розмірі в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дітей від 20.11.1989 року, статтями 150, 180, 185 СК України, статтями 4, 12, 13, 76-82, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 351-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати у розмірі 3132 (три тисячі сто тридцять дві) гривні 50 копійок щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21.07.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати в розмірі 14 887 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи (сторони):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2022 року.

Суддя: В.О.Шовкун