Провадження № 2/734/507/22 Справа № 734/4125/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 вересня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Бараненка С.М.,
при секретарі судових засідань Колоколуші Н.В.,
за участю:
представника позивача адвоката Богданової І.Д.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні залу суду в смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2 адвоката Богданової Ірини Дмитрівни до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Остерська квартирно експлуатаційна частина району, про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Остерська квартирно експлуатаційна частина району, про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), викладене в протоколі №46 від 09.11.2021 року, в частині
зняття ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) разом із членами сім`ї з квартирного обліку та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) поновити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) разом із членами сім`ї на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), зі збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації в загальній та в першочерговій черзі.
Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №180 від 04.05.2020 року позивача ОСОБА_2 було звільнено з військової служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 154 від 13.07.2020 року виключено зі списків особового складу частини у запас за підпунктом «а» пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (у зв`язку із закінченням строку контракту). З 11.10.2002 року позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі, що підтверджується витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 16 від 12.03.2008 року складом сім`ї - 4 ( чотири) особи ( позивач - ОСОБА_2 , дружина - ОСОБА_3 , 1979 року народження, син - ОСОБА_4 , 2002 року народження, син - ОСОБА_5 , 2007 року народження). Позивач на даний час зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . В грудні 2021 року позивач дізнався, що протоколом №46 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2021 року його було знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 , як особу яка звільнена з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. Позивач не має у власності будь-якого житлового приміщення, мав надію отримати житло від Міністерства оборони України, в зв`язку з чим вважає, що порушене його права на перебування на квартирному обліку та отримання в подальшому житла від Міністерства оборони України. Позивач та представник позивача вважають рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо знаття позивача з обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, незаконним та таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з чим звернулися до суду з вимогами щодо захисту порушених житлових прав позивача.
У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та в задоволенні позову просила відмовити повністю.
Крім того, 26.01.2022 року від ТВО командира військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній виклав свою позицію стосовно вищевказаної позовної заяви та просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі.
У судове засідання представник третьої особи не з`явивсь, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, пояснень щодо заявленого позову на час розгляду справи до суду не надходило.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №180 від 04.05.2020 року позивача ОСОБА_2 звільнено з військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №154 від 13.07.2020 року позивача ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу військової частини у запас за підпунктом «а» пунктом 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно послужного списку ОСОБА_2 , призваного на військову службу 01 серпня 1994 року ІНФОРМАЦІЯ_1 : з 01.08.94р. по 26.06.99р. - курсант Київського інституту Сухопутних військ; з 23.07.99р. 15.05.2000р. - заступник командира роти учбово-бойового озброєння техніки з озброєння ВОС-420003, 354 учбовий мотострілецький полк 169 окружного учбового центру підготовки молодших спеціалістів (танкових військ) Північного оперативного командування; з 15.05.2000 р. по 30.11.2000р. - командир роти учбово-бойового озброєння техніки з озброєння ВОС-021000, 354 учбовий мотострілецький полк 169 окружного учбового центру підготовки молодших спеціалістів (танкових військ) Північного оперативного командування; з 30.11.2000р. по 02.10.2006р. - командир роти навчально-бойового озброєння та техніки ВОС-021001, 354 навчальний механізований полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з 02.10.2006р. по 08.10.2007р. - заступник командира батальйону навчально-бойового озброєння та техніки з озброєння ВОС-4201003, 354 навчального гвардійського механізованого полку 169 навчального гвардійського центру; з 08.10.2007р. по 12.08.2013р. - заступник командира батальйону забезпечення навчального процесу з озброєння ВОС-4201003, 354 навчальний гвардійський механізований полк 169 навчального гвардійського центру; з 12.08.2013р. по 20.10.2018р. - командир батальйону забезпечення навчального процесу ВОС-0210003, 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру СВ ЗС України; термін військової служби за новим контрактом продовжено на п`ять років з 27 червня 2014 року до 26 червня 2019 року; з 20.10.2018р. по 03.08.2020р. - командир батальйону забезпечення навчального процесу ВОС-0210003, 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру СВ ЗСУ; термін військової служби за новим контрактом продовжено на 1 (один) рік з 26 червня 2019 року до 26 червня 2020 року; відповідно до п. 33-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, термін військової служби за контрактом продовжено з 26 червня 2020 року на час перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі; відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» пунктом 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту) з правом носіння військової форми одягу. 03 серпня 2020 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 24-35).

Згідно копії довідки Київського інституту Сухопутних військ ОСОБА_2 , за період навчання з 1994 по 1999р.р. у вказаному закладі житловою площею не забезпечувався, знаходився на казарменому положенні (а.с. 39).
Згідно копії довідки Остерської КЕЧ (району) підполковник зап. ОСОБА_2 , за час проходження служби у Деснянському гарнізоні військової частини НОМЕР_1 забезпечувався службовим житлом за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 38).
Згідно копії витягу з протоколу №4 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 11.10.2002 року, у відповідності до рапорту ст. лейтенанта ОСОБА_2 від 11.10.2002 року, зараховано ОСОБА_2 на квартирний облік з 11.10.2002 року з складом сім`ї три особи, в тому числі: дружина ОСОБА_3 , 1979 року народження, син ОСОБА_4 , 2002 року народження (а.с. 43).
Згідно з копії витягу з протоколу №16 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 12 березня 2008 року, у відповідності до рапорту майора ОСОБА_2 від 04 березня 2008 року, зарахувати майора ОСОБА_2 на квартирний облік з 11.10.2002 року з складом сім`ї чотири особи, в тому числі: дружина ОСОБА_3 , 1979 року народження, син ОСОБА_4 , 2002 року народження, син ОСОБА_5 , 2007 року народження (а.с. 40).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 9 ЖК Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 ЖК Української РСР, згідно з якою громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Наказом Міністра Оборони України №737 від 30.11.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 10.01.2012 року за №24/20337 було затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (що діяла на час спірних відносини). В подальшому Інструкція 737 втратила чинність на підставі Наказу Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380, яким затверджено «Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».
Відповідно до п. 1.5 Інструкції 737, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до вимог чинного законодавства.
Згідно п. 1.4 Інструкції 737, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Вищезазначеною Інструкцією 737, передбачено перелік випадків за яких військовослужбовці знімаються з квартирного обліку, згідно якого не передбачено, що підлягає зняттю з квартирного обліку військовослужбовець, який звільнений з військової служби у запас за закінченням контракту.
Згідно з п. 3 Інструкції 737, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.
До того ж, як видно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 24.06.2004 року №1865-ІV, військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим законом, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 24.06.2004 року №1865-ІV, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Отже, позивач, вислуга на військовій службі якого більше 20 років, а саме - 26 років 2 дні, який разом з членами сім`ї правомірно був поставлений на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, як такий, що не має постійного власного житла має право на одержання житла для постійного проживання, а тому повинен перебувати на квартирному обліку.
У абзаці 1 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 року №2011 -XII (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що держава забезпечує військовослужбовців житловими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання житлового приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
На виконання статті 12 Закону №2011-XII прийнято Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р. №1081, який пунктом 3 закріплює аналогічні з вимогами Закону приписи, щодо забезпечення військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членів їх сімей жилими приміщеннями для постійного проживання, а пунктом 29 категорії військовослужбовців, які мають право залишитися на квартирному обліку при звільнені з військової служби.
Вищезазначений Порядок 1081, також, не містить прямої норми щодо зняття з квартирного обліку військовослужбовців звільнених з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Згідно з пунктом 24 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р. №1081, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 3 ЦПК України верховенство права є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Відповідно до частини першої статті 129 Конституції України, частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).
У рішенні у справі "Промислово-фінансовий Консорціум "Інвестиційно-металургійний Союз" проти України" від 26 червня 2018 року (пункт 186) ЄСПЛ вказав, що принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі "Хасан і Чауш проти Болгарії" від 26 жовтня 2000 року, пункт 84).
Судом вбачається, що положення Закону у редакції на час постановлення позивача на квартирний облік, надавали можливість позивачу передбачити отримання житла відповідно до Закону.
Згідно зі статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Так, зміна редакції частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 року №2011-XII, не може бути підставою зняття позивача квартирного обліку, оскільки нова редакція частини дев`ятої статті 12 Закону застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Згідно з новою редакцією частини дев`ятої статті 12 вищевказаного Закону в системному аналізі з положеннями Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р. №1081, у відповідача відсутні правові підстави для зняття позивача з квартирного обліку.
На час звільнення позивача з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту на підставі наказу Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України від 04.05.2020 року №180 ( про звільнення) та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2020 року № 154 (про виключення зі списків військової частини ) його календарна безперервна вислуга років становить 26 (двадцять шість) років 00 місяців 2 (два) дні.
Згідно з витягом з протоколу №46 від 09.11.2021 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , прийнято рішення про зняття з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, військовослужбовця підполковника запасу ОСОБА_2 та членів його сім`ї зі складом 4 (чотири) особи, у зв`язку із звільненням по закінченню строку контракту (а. с. 41).
Відповідно до пункту 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р. №1081, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, залишаються на квартирному обліку до отримання ними житла, зокрема і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 вищезазначеного Порядку.
Пунктом 3 даного Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Підставою для зняття позивача з квартирного обліку, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 в оскаржуваному протоколі №46 від 09.11.2021 року зазначила пункт 9 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункт 2.16 розділу 2 Наказу МОУ № 737 від 30.11.2014 року та наказу МОУ від 31.07.2018 року № 380 розділу 6 пункту 21 як такого. Що звільнився по закінченню строку контракту.
За ч. 1 п. 2.16 Інструкції 737 військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.
Згідно з пунктом 2.19 Інструкції № 737 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Наведені норми Інструкції № 737також передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК Української РСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Наказом Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року №20 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1995 р. за №43/579) було затверджено «Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України».

Оскільки позивача станом на 09.11.2021 року вже було зараховано на квартирний облік з 11.10.2002 року та постановка на квартирний облік відбувалася згідно з законодавством діючим на час постановки позивача на квартирний облік згідно Положення 20, рішення про зарахування позивача на квартирний облік не було оскаржено відповідачем та не було скасовано, а отже рішення військової частини НОМЕР_1 про зняття позивача з квартирного обліку з підстав того, що на даний час внесено зміни до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( 2011-12 ) із змінами внесеними згідно із законом № 1510 -VI від 11.06.2019 року є безпідставним.
В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.99 року за №1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Таким чином, ОСОБА_2 мав право після звільнення зі служби наказом Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України № 180 від 04.05.2020 року, залишатися на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 до отримання ним житлата та оскільки вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 26 років 2 днів, останній перебував на квартирному обліку з 2002 року і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (у зв`язку із закінченням строку контракту), суд, дійшов висновку про відсутність правових підстав для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 25 березня 2019 року у справі № 359/2295/17, провадження № 61-10403св18; від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18, провадження № 61-14634св19, від 16 грудня 2020 року у справі № 748/122/20, провадження № 61-9785св20.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, провадження № 14-169цс18, у якій Велика Палата з урахуванням встановлених обставин справи витлумачила частину дев`яту статті 12 Закону, є пункт 3.13 Інструкції, пункту 29 Порядку та дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку про відсутність підстав для зняття ОСОБА_2 з квартирного облікута вважає, що його право підлягає поновленню .

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, які підтверджуються відповідними документами, а саме обґрунтуванням позовних вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу вх. №5151 від 16.08.2022 року з додатками: договором про надання правової допомоги від 13.11.2021 року, додатковим договором від 08.08.2022 року до договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 13.11.2021 року та актом прийому-передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу від 08.08.2022 року (а.с. 91-96).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, ст. 40 ЖК України, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ №1081 від 03 серпня 2006 року, суд, -

у х в а л и в:

Позов представника позивача ОСОБА_2 адвоката Богданової Ірини Дмитрівни до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Остерська квартирно експлуатаційна частина району, про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , - задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), викладене в протоколі №46 від 09.11.2021 року, в частині
зняття ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) разом із членами сім`ї з квартирного обліку.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) поновити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) разом із членами сім`ї на квартирному обліку
громадян, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ), зі збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації в загальній та в першочерговій черзі.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати за сплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.
Рішення в повному обсязі виготовлено 06 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя С.М. Бараненко