ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8169/21
провадження № 2/753/665/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.

за участю секретаря - Лаптєвої Ю.М.

представника відповідача - Гайдаш О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

встановив:

У квітні 2022 року ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» 10.09.2004 уклало з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією, відповідно до умов якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 вона є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач. Станом на 01.03.2021 заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 11 620,40 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу у сумі 2814,64 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, у зв`язку із чим звертається до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.05.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог надавши відзив, у якому просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

22 лютого 2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" на відзив відповідача.

Вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.02.2018, ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії електричними (локальними) мережами, в тому числі і в частині використання ліцензії та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429, Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам.

Судом встановлено, що ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», 10.09.2004 уклало з ОСОБА_1 договір про користування електричною енергією, відповідно до якого позивач на платній основі постачає відповідачу електричну енергію в помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а отже він є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2021 № 2с/753/10/21 було скасовано судовий наказ за заявою ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії між споживачем та енергопостачальною організацією.

Згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією.

Відповідно до п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно відповідачем за фактичними, показаннями приладу обліку електроенергії.

Відповідно до п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Пунктом 48 Правил визначено, що споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.

Згідно з п. п. 2) п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до п. 4.10 ПРРЕЕ побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно п. 4.12 ПРРЕЕ плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема, протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно п. 4.19 ПРРЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції під час укладення відповідного договору).

Відповідно до п. п. 1, 2, 8 п. 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів, а також звернутися до оператора системи розподілу стосовно відключення (обмеження) електропостачання на об`єкт споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливих споживачів, визначених Кабінетом Міністрів України, та має право на застосування санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства.

Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

З наданих позивачем особової картки споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином сплачувала кошти за спожиту електричну енергію у зв`язку з чим станом на 01.03.2021 утворилась заборгованість у сумі 11 620,40 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом, а відтак може бути покладено в основу рішення.

Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповіді до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційна складова боргу, відповідно до розрахунку ціни вимоги та 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 2814,64 грн.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за спожиту електроенергію з урахування індексу інфляції та 3% річних.

Пунктом 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

У свою чергу, у відзиві на позов відповідач просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності щодо стягнення заборгованості до квітня 2018. Посилаючись на те, що звернення до суду із заявою про видачу судового наказу не перериває строк ползовної давності, що передбачено ч.2 ст. 264 ЦК України (оскільки позовна давність переривається тільки пред`явленням позову), аналогічну позицію вислисвітлив Верховний суд у постанові віл 07.07.2020 у справі №712/8916/17. Також відповідач не вчиняла дій, що свідчать про визнання боргу, оскільки оплати за спожиту електроенергію проводились виключно за спожиту електроенергію в поточному мсісяці, а не були оплатою боргу, що виник у минулому. Станом на березень 2018 року відповідач мала заборгованість у сумі 9794,24 грн. Станом на вересень 2020 - 11620,40 грн., а отже за період з квітня 2018 року по вересень 2020 року відповідачу було нараховано заборгованіть в сумі 11620,40 грн. - 9797,4=1862,16 грн. До іншої суми заборгованості має бути застосовано строк позовної давності.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5. ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов 'язано його початок.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

В силу положень ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач заперечував проти застосування судом наслідків пропуску позовної давності, зазначаючи про те, що ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 10.02.2021 було скасовано судовий наказ №753/18045/20 від 09.11.2020 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію, чим було перервано строк позовної давності.

У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 171 ЦПК України).

Тобто судовий захист прав кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Аналогічний висновок висвітлений у постанові Верховного Суду №61-3144св18 від 21.03.2018, а також ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.06.2014 та 21.01.2015.

Враховуючи викладені обставини, суд погоджується з доводами позивача щодо переривання строків позовної давності, оскільки позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, та за наслідками розгляду якої 09.10.2020 було видано судовий наказ на стягнення з боржника заборгованосі за аналогічний період та розмірі, через що строк позовної заяви переривався.

Звернувшись до суду у квітні 2021 року із позовом про стягнення заборгованості, яка зокрема в себе включала заборгованість з жовтня 2017 року, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві та наданих документах суду, а стороною відповідача вони не спростовані, оскільки не надано суду належних доказів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Заборгованість, яка підлягає стягненню із відповідача становить 11620,40 грн., 3% річних та інфляційна складову боргу відповідно до вимог ст. 625 ЦК України становлять суму в розмірі 2814,64 грн.

Відповідачем, всупереч положенням процесуального закону не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати за надану електричну енергію та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Вимоги сторони відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, з огляду на приписи п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки пр задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 11 620,40 грн., 3% річних в розмірі 873,30 грн. та інфляційну складову в розмірі 1 941,34 грн., а всього 14 435,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: