Справа № 2-839/11
Провадження № 22-ц/4808/969/22
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої Томин О.О.
суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.
за участю секретаря Мельник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Вань Ірини Радиславівни, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Городенківського районного суду, постановлену суддею Федів Л.М. 5 липня 2022 року в м. Городенці у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Вань Ірини Радиславівни про поворот виконання рішення суду у справі №2-839/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:
До Городенківського районного суду Івано-Франківської області звернулась представник ОСОБА_1 адвокат Вань І.Р. із заявою про поворот виконання за судовим рішенням по цивільній справі №2-839/11.

Просила здійснити поворот виконання за судовим рішенням від 16.01.2012 року Городенківського районного суду Івано-Франківської області, яке повністю скасоване постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 січня 2021 року, у спосіб стягнення компенсації в сумі 847137,6 (вісімсот сорок сім тисяч сто тридцять сім) грн. з КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за нерухоме майно, яке не може бути витребуване в добросовісного набувача права власності на нього, а також на користь ОСОБА_1 стягнути з КБ «ПриватБанк» 84713,7 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімсот тридцять гривень 70 коп.) в рахунок оплати нею адвокату Вань І.Р. за виконану роботу судові витрати. В подальшому представником було подано заяву про уточнення вимог по заяві про поворот виконання за судовим рішенням, згідно якої представник просив здійснити поворот виконання за судовим рішенням від 16.01.2012 року Городенківського районного суду Івано-Франківської області, яке повністю скасоване постановою від 28 січня 2021 року Івано-Франківського апеляційного суду, у спосіб стягнення компенсації в сумі 1024568 грн. (один мільйон двадцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят вісім гривень) з КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за нерухоме майно, яке не може бути витребуване в добросовісного набувача права власності на нього, а також на користь ОСОБА_1 стягнути з КБ «Приватбанк» 102456 грн. (сто дві тисячі чотириста п`ятдесят шість гривень) в рахунок оплати нею адвокату Вань І.Р. за виконану роботу судові витрати.

В обґрунтування заяви вказувала, що заочним рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2012 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та звернуто стягнення по кредитному договору на предмет іпотеки житловий будинок, загальною площею 71,2 м.кв. (житлова площа 44,1 м.кв.) за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належав ОСОБА_1 . Цим рішенням надано право Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень для здійснення продажу названого будинку від імені ОСОБА_1 , в т.ч. укласти договір купівлі-продажу будинку, отримати Витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_1 , на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2012 року, реалізуючи наданий дозвіл на відчуження будинку, відчужив цей будинок (загальною площею 71,2 м.кв.) третій особі ОСОБА_3 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.01.2021 року заочне рішення Городенківського районного суду від 16.01.2012 року скасовано, постановлено в спорі нове рішення про відмову в задоволенні позову. Внаслідок цього виникли підстави для повороту виконання судового рішення.

Вказувала, що в ситуації, яка склалася, заявник має безумовне право на поворот виконання за судовим рішенням, однак не може повернути собі нерухоме майно, на яке було звернуте виконання судового рішення, що повністю скасоване, бо це нерухоме майно перебуває в добросовісного набувача права власності на нього. Тому конкретне нерухоме майно заявник не може витребувати в натурі, а може лише задовольнити свої законні вимоги про поворот виконання за судовим рішенням у спосіб стягнення компенсації за це майно із стягувача.

За загальним правилом суд постановляє судові рішення виключно в цінах на момент постановлення судового рішення. На момент подання заяви про поворот виконання судового рішення заявник керувавлася цінами щодо квадратних метрів, встановленими згідно положень Наказу №311 від 16.12.2020 року Міністерства розвитку громад на території України «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України». Опосередкована вартість спорудження одного квартирного метра загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ) в розрізі регіонів України станом на грудень 2020 року в Івано-Франківській області становила 11898 UAN/кВ.м. Тобто стягувач мав компенсувати заявнику за процедурою повороту виконання за судовим рішенням за нерухоме майно загальною площею 71,2 кв.м. 847137,6 грн. (71,2 х 11898 грн. = 847137,6).

В той же час судовий розгляд такої заяви неодноразово відкладався з вини боржника (АТ КБ «Приватбанк»), у зв`язку із неявкою сторони у судові засідання (хоча неявка сторони/сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про поворот виконання судового рішення). Відповідно до Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 27 вересня 2005 року №174, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12 жовтня 2005 року за №1185/11465 (далі Порядок) Мінрегіон щоквартально розраховує показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України. На даний час цінова політика на житло суттєво змінилася (ціни зросли), і згідно Наказу Міністерства розвитку громад та територій України №53 від 17.02.2022 року «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» в Івано-Франківській області становить 14390 грн. за один квадратний метр. Отже розмір відшкодування суми за втрачене майно ОСОБА_1 на даний час слід визначити за цінами, встановленими вищезазначеним Наказом від 17.02.2022 року, і відповідно, сума коштів, що підлягає поверненню становить 71.2 х 14390 = 1024568 грн. Вважає, що ця сума коштів не є завищеною, виходячи із того, що стягувач керувався положеннями законодавства щодо регулювання цін на квартирні метри в конкретному регіоні.

Щодо реальної вартості будинку на момент його реалізації (продажу), представник у заяві зазначає, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 25.12.2013 року правочин здійснено за 175500 грн. Дані кошти були спрямовані на погашення заборгованості за Кредитним договором №IFG GA від 28.09.2009 року, укладеним між ПриватБанк та ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням суду від 16.01.2012 року у справі №2-839/11, яке надалі скасоване, та копією Договору купівлі-продажу. Кредитний договір укладався у валюті доларах США, а відтак сума коштів переводилася у долари. Згідно курсу НБУ станом на 25.12.2013 року курс долара становив 7,993 грн. Отже від реалізації будинку заявника банком було одержано 21956 доларів США. На даний час (на момент подання уточнення вимог за заявою про поворот виконання судового рішення) курс долара становить 28,25 грн. Отже сума коштів, яку заявнику мав би повернути банк, становить: 21956 х 28,28 = 620257 грн. Ця сума це тіло боргу без врахування відсотків за користування, пені, процентів річних. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що згідно Договору купівлі-продажу будинку такий розміщений на земельній ділянці площею 0,1287 га. (п. 12 Договору). А з набуттям права власності на житловий будинок покупець набув права власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Вартість аналогічної земельної ділянки згідно аналізу цін, зроблених заявником щодо земельних ділянок, які продаються у регіоні, становить в середньому не менше 6435 доларів США (середня ринкова ціна однієї сотої землі в регіоні 500 доларів США).

Також заявник має право на відшкодування коштів за користування її майном: проценти, пеню тощо, та має право на стягнення моральної шкоди за незаконне відчуження її майна банком. Таким чином ця сума становитиме значно більше суми, яку вона заявляла, виходячи із цін щодо вартості одного квадратного метра у регіоні.

Разом з тим, заявник не заявляє таких вимог, а лише просить повернути кошти, за які вона може придбати чи побудувати аналогічний житловий будинок з господарськими спорудами, виходячи із цін на квадратні метри, які врегульовані/визначені на законодавчому рівні на момент подання заяви про поворот виконання судового рішення.

Окрім того зазначила, що представник заявниці адвокат Вань І.Р. надавала правничу допомогу в рахунок майбутнього гонорару (10% від суми). Вказувала, що такий розмір гонорару не може вважатися завищеним, відповідає критерію розумності та підлягає стягненню з боржника.

Просила задовольнити уточнену заяву про поворот виконання судового рішення.

Ухвалою Городенківського районного суду від 5 липня 2022 року заяву задоволено частково. Допущено поворот виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2012 року у цивільній справі №2-839/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. В порядку повороту виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2012 у цивільній справі №2-839/11 стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані від реалізації майна, у розмірі 175500 грн. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Вань І.Р. та АТ КБ «ПриватБанк» подали до суду апеляційні скарги.

Представник заявника у поданій апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального права.

Зазначає, що здійснивши поворот виконання судового рішення в частині повернення коштів, які було отримано банком від продажу будинку ОСОБА_1 , суд не врахував, що заявник має право на повернення не коштів, які у неї стягнуто, а належного їй на праві власності житлового будинку повернення речі, якою вона володіла до порушення майнових прав. Стверджує, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 288 та ч. 1 ст. 216 ЦК України заявник має право на компенсацію вартості майна, одержаного за цінами, які існують на момент відшкодування. Посилається на те, що Верховним Судом викладено правовий висновок у подібній справі у постанові від 02.06.2021 року по справі №52/5052/20.

Вказує, що судом не враховано, що грошові кошти, які отримав позивач від відчуження житлового будинку заявника, були спрямовані на погашення кредитного боргу її чоловіка ОСОБА_2 , а відтак ці кошти банком були конвертовані у валюту долари США. На момент прийняття оскаржуваної ухвали про поворот виконання судового рішення існує різниця у курсі долара, ціни на майно значно зросли, а відтак, заявник позбавлена можливості придбати собі аналогічну річ житловий будинок та відновити свої права.

Зазначає, що заявник заявила вимогу про повернення їй коштів за майно, виходячи із цін на квадратний метр, які затверджені на законодавчому рівні відповідно до Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 27 вересня 2005 року №174. Мінрегіон щоквартально розраховує показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України. Згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України №53 від 17.02.2022 року «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України в Івано-Франківській області» становить 14390 грн. за один квадратний метр. Тому вважає, що відновлення прав заявника можливе лише у випадку задоволення її заяви, виходячи з розрахунку цін на житло у регіоні, а сума коштів, яка підлягає стягненню становить 1024568 грн. та є добутком 71,2 х 14390 (де 71,2 площа житлового будинку, який належав заявнику до момент порушення її прав, а 14390 середня опосередкована вартість одного квадратного метра у регіоні). Вважає, що вимога щодо компенсації вартості житла за цінами на момент заявленої вимоги є ефективним способом захисту у цій справі.

Також вказує, що відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги у зв`язку із відсутністю належних підтверджуючих документів, судом не враховано, що протягом 5 днів з моменту постановлення судового рішення сторона має право звернутися із заявою про постановлення додаткового судового рішення та представити в суд відповідні документи. Відтак відмова є передчасною та помилковою. Зазначає, що розрахунок витрат за надання правничої допомоги зроблений завчасно, про це зазначено у заяві про поворот виконання судового рішення, сума гонорару визначена у відсотках від суми, що підлягає стягненню, а протилежна сторона будь-яких своїх заперечень не надавала.

Із зазначених підстав просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити уточнену (змінену) заяву про поворот виконання судового рішення.

АТ КБ «ПриватБанк» у поданій апеляційній скарзі не погоджується із ухвалою суду в частині стягнення з банку на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 175500 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що суд помилково дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення. ОСОБА_1 зверталася із заявою про поворот виконання рішення в Івано-Франківський апеляційний суд, який в задоволенні даної заяви відмовив, оскільки вирішення питання щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 компенсації за відчужений банком будинок має вирішуватися при подачі окремого позову. Предметом розгляду у даній справі є забезпечувальне зобов`язання. Вказує, що зазначене підтверджується висновком суду апеляційної інстанції, викладеним у постанові від 28.01.2021 року, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Стверджує, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 263 ЦПК України. Так, в оскаржуваній ухвалі судом зазначено, що Договір купівлі-продажу будинку від 25.12.2013 року укладено на підставі скасованого заочного рішення від 16.01.2012 року та довіреності №425, посвідченої 15.02.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО в реєстрі за №755, якою ОСОБА_1 уповноважила провідного експерта Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» Пігуляка О.Ю. здійснити продаж будинку предмета іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором. Однак підставою укладення даного договору купівлі-продажу між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» є виключно довіреність №425, посвідчена 15.02.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО в реєстрі за №755, що підтверджується відповідним записом у договорі купівлі-продажу від 25.12.2013 року. Отже суд помилково задовольнив заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення.

Крім того звертає увагу на те, що рішенням Городенківського районного суду від 16.01.2011 року окрім звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було визнано договір іпотеки дійсним, і цій частині рішення не скасоване та залишено без змін. Отже іпотечний договір не припинено і підстави для повернення предмету іпотеки іпотекодавцю відсутні.

Із зазначений підстав просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині стягнення грошових коштів в розмірі 175000 грн. та прийняти в цій частині нову, якою відмовити у стягненні з АТ КБ «ПриватБанк» 175500 грн. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Відзиви на апеляційні скарги сторонами не подавалися.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Представник ОСОБА_1 адвокат Вань І.Р. подала до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» причини неявки суду не повідомив, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала, що оскаржується, зазначеним вимогам відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 29.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №IFG2GA, відповідно до якого банк надав позичальникові кредит в сумі 53989,90 доларів США на строк з 29.09.2008 року по 29.09.2013 року зі сплатою за користування кредитом відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом, а позичальник зобов`язався повернути кредит в пордяку та в строки, визначені Договором (т. 1, а.с. 8-11).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 29.09.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір іпотеки, предметом якого є надання в іпотеку нерухомого майна: будинку загальною площею 71,2 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору дарування від 22.12.2007 року (т. 1, а.с. 12-14).

У жовтні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_2 , про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки - житловий будинок, виселення відповідача та інших осіб, які проживають в будинку, що є предметом іпотеки (т. 1, а.с. 2-3).

Ухвалою Городенківського районного суду від 16.01.2012 року позов в частині вимог про виселення залишено без розгляду (т. 1, а.с. 48).

Заочним рішенням Городенківського районного суду від 16.01.2012 року позов про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки - житловий будинок задоволено. Визнано дійсним Договір іпотеки без номера, укладений 29.09.2008 року між ОСОБА_1 , зареєстрованою в АДРЕСА_1 , та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк». Звернуто стягнення за Кредитним договором №IFG2GA від 29.09.2008 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_2 , відповідно до Договору іпотеки без номера, укладеного 29.09.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 71,2 кв.м. (житлова площа 44,1 кв.м.), який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , і належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом надання права ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_1 укладати договір купівлі-продажу будинку, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Розподіл коштів від продажу будинку направити на погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по Кредитному договору №IFG2GA від 29.09.2008 року, укладеному між ПриватБанком та ОСОБА_2 , в розмірі 66015,47 доларів США, що еквівалентно 526209,34 грн., та судових витрат в розмірі 1820 грн. Залишок коштів, одержаних від продажу будинку, повернути ОСОБА_1

25.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі провідного експерта Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» Пігуляка О.Ю., який діє на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2012 року в справі №2-839/11 щодо наданих повноважень з реалізації заставного майна та довіреності №425, посвідченої 15.02.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, в реєстрі за №755, який діяв від імені ОСОБА_1 (надалі Продавець) з однієї сторони і ОСОБА_3 (надалі - Покупець) укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. та зареєстрований в реєстрі за №2787. Згідно вказаного Договору Продавець передав, а Покупець прийняв у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . У пункті 2 Договору вказано, що зазначений житловий будинок, що відчужується, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого 22.12.2007 року ОСОБА_4 - приватним нотаріусом Городенківського РНО, зареєстрованого в реєстрі за №2510. Згідно пункту 3 Договору купівлю-продаж зазначеного будинку сторони здійснили за 175500 грн., які оплачені Покупцем до підписання даного договору (т. 3, а.с. 130-135).

Кошти, отримані стягувачем від реалізації (продажу) вищевказаного житлового будинку, були спрямовані на погашення заборгованості за Кредитним договором №IFG2GA від 29.09.2008 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Городенківського районного суду від 16.01.2012 року у справі №2-839/11.

Ухвалою Городенківського районного суду від 07.12.2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Городенківського районного суду від 16.01.2012 року залишено без задоволення (т. 2, а.с. 89-91).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.01.2021 року залучено до участі у розгляді справи як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 131).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.01.2021 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Заочне рішення Городенківського районного суду від 16.01.2012 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки відмовлено (т. 2, а.с. 166-175).

Таким чином, на теперішній час скасовано рішення суду, яким визнано дійсним Договір іпотеки без номера від 29.09.2008 року; звернуто стягнення за Кредитним договором №IFG2GA від 29.09.2008 року на предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 71,2 кв.м. (житлова площа 44,1 кв.м.), який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , і належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом надання права ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_1 укладати договір купівлі-продажу будинку, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, на підставі якого 25.12.2013 року вказане іпотечне майно було продано ОСОБА_3 за ціною 175500,00 грн.

Задовольняючи частково заяву про поворот виконання рішення Городенківського районного суду від 16.01.2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що вартість грошових коштів, отриманих від реалізації житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 для погашення заборгованості склала 175500 грн. Доказів того, що для погашення заборгованості було реалізовано майно - житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами № НОМЕР_1 , що знаходиться за вказаною адресою, а також земельну ділянку, на якій розміщений цей житловий будинок на суму 1024568 грн., як зазначає представник у поданій уточненій заяві, суду не надано. Тому в іншій частині заяви слід відмовити. Також суд відмовив у задоволенні вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, оскільки заявником не надано суду відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 444 ЦПК України за наявності відповідної заяви сторони суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 9 ст. 44 ЦПК України).

Згідно ч. 10 даної статті заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до пункту 3.2 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_2 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Поворот виконання можливий у разі, якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Отже, за змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції вірно встановлено, що апеляційним судом питання про поворот виконання скасованого рішення у даній справі вирішено не було.

Проте, згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Разом з тим, належних в розумінні вищевказаних норм права доказів того, що предмет іпотеки житловий будинок загальною площею 71,2 кв.м. (житлова площа 44,1 кв.м.), який знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , було продано ПАТ КБ «ПриватБанк» Тирону І.В. за ціною 1024568 грн. суду першої інстанції надано не було, так як і не було надано дійсної вартості майна на момент розгляду справи.

А зазначеними нормами права щодо порядку повороту виконання рішення не визначено, що у разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, вищому, ніж одержаних від його реалізації.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вартість грошових коштів отриманих від продажу предмету іпотеки, склала 175500,00 гривень, які й підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 в порядку повороту виконання заочного рішення Городенківського районного суду від 16.01.2012 року.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги заявника про те, що грошові кошти, які отримав позивач від відчуження житлового будинку ОСОБА_1 , були спрямовані на погашення кредитного боргу її чоловіка ОСОБА_2 , а відтак були конвертовані банком у валюту долари США, а на момент прийняття оскаржуваної ухвали існує різниця у курсі долара, ціни на майно значно зросли, то такі не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, постановленої в результаті розгляду заяви про поворот виконання рішення суду.

Скаржником не надано жодного доказу щодо того, що відчуження житлового будинку за рішенням суму відбувалось в доларах США. Навпаки, з наданої копії Договору купівлі-продажу від 25.12.2013 року вбачається, що майно реалізовано в національній валюті України та при передачі оцінено у 175500,00 гривень. При цьому жодного посилання на доларовий еквівалент надані докази не містять.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта АТ КБ «ПриватБанк» про те, що підставою укладення Договору купівлі-продажу будинку від 25.12.2013 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк» є виключно довіреність №425, посвідчена 15.02.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО в реєстрі за №755, оскільки зі змісту даного Договору чітко вбачається, що такий укладено в тому числі на підставі заочного рішення Городенківського районного суду від 16.01.2012 року в справі №2-839/11 щодо надання повноважень з реалізації заставного майна.

Також помилковими є твердження про визнання судом договору іпотеки дійсним з огляду на те, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.01.2021 року ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки відмовлено в повному обсязі.

Доводи АТ КБ «ПриватБанк», що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про поворот виконання рішення, оскільки Івано-Франківський апеляційний суд в задоволенні даної заяви відмовив, теж не спростовують правильності висновків суду. Відповідно до вимог ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином скаржники в своїх апеляційних скаргах не довели обставини, на які посилалися як на підставу своїх апеляційних скарг.

Що стосується зазначеного в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про необґрунтованість відмови в задоволенні вимог про стягнення витрат за надання правничої допомоги, то слід зазначити наступне.

Так, частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, Верховний Суд в постанові від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначили, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що при поданні заяви про поворот виконання рішення заявником ордер адвоката Вань І.Р. (т. 3, а.с. 32), подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона очікує понести у зв`язку із розглядом справи, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (т. 3, а.с. 33, 74).

Разом з тим, копії договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, документів, що свідчать про оплату гонорару, матеріали справи не містять, а тому суд позбавлений можливості зробити висновок про склад та розмір таких витрат.

При цьому посилання апелянта на те, що вона не була позбавлена можливості подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки передбачена вищевказаними нормами права заява про це сторони до закінчення судових дебатів у справі в матеріалах справи відсутня.

З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали Городенківського районного суду від 5 липня 2022 року за результатами розгляду даних апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Вань Ірини Радиславівни, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Городенківського районного суду від 5 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: О.О. Томин
Судді: І.В. Бойчук
В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2022 року.