Справа № 158/2477/21 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В.
Провадження № 22-ц/802/897/22 Категорія: 36 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Новік Н.І.,

з участю представника стягувача Кушнірука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі за заявою Ківерцівського міського виробничого управління житлово-комунального господарства про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у липні 2022 року звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 07 вересня 2021 року Ківерцівським районним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з нього на користь Ківерцівського міського виробничого управління житлово-комунального господарства заборгованості у розмірі 6 454 грн. та витрат зі сплати судового збору у сумі 227 грн. Вважає, що судовий наказ є таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий помилково. Суд повинен був відмовити у видачі судового наказу, бо існує така, що набрала законної сили ухвала цього суду від 22 березня 2019 року у справі №158/503/19 про відмову у видачі судового наказу у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що унеможливлює повторне звернення заявника із заявою аналогічного змісту. Судовий наказ про стягнення заборгованості видано за період що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, а у разі його видачі, відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України він є таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий помилково. Також, такий судовий наказ не підлягає виконанню, бо відсутній обов`язок боржника у зв`язку з припиненням зобов`язання на підставі п.п.2.2.2, 3.2.2 Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 04 січня 2003 року та ч.1 ст.598, п.1 ч.1 ст.611, ч.1 ст.615 ЦК України. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ виданий 07 вересня 2021 року у справі №158/247/21 та стягнути зі стягувача на користь боржника судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 серпня 2022 року в задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду. Вважає, що оскаржуване судове рішення винесене із порушеннями норм матеріального і процесуального права, вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам законності і обґрунтованості. Скарга обґрунтована тим, що протягом тривалого часу стягувач не виконував умов договору щодо утримання будинку за вже сплачені послуги. Внаслідок незадовільного стану перекриття, у зв`язку із зливними опадами, снігом, відбувається залиття квартири, після чого підвищується рівень вологи, порушується пожежна безпека (вода потрапляє на електропроводку), що унеможливлює проживання мешканців квартири в антисанітарних умовах. Залиття квартири триває з 2013 року. Згідно п.2.2.2 Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 04 січня 2003 року, стягувача було повідомлено про несправність елементів будинку та залиття квартири, однак вказані несправності усунуті не були. Боржник повідомив стягувача письмовою заявою від 28 серпня 2014 року про припинення внесення платежів до усунення недоліків по утриманню будинку. У зв`язку із порушенням стягувачем умов договору, правовідносини між сторонами припинилися, а тому в останнього відсутні правові підстави для нарахування та стягнення заборгованості, а в боржника для внесення платежів. Суд встановив обставини справи на підставі недопустимих та неналежних доказів. Вказаний у рішенні розрахунок заборгованості не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає вимогам ДСТУ 4163-2003. Вказана довідка не підтверджує надання стягувачем послуг та отримання їх боржником. Просить скасувати ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 серпня 2022 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву від 21 липня 2022 року про визнання судового наказу від 07 вересня 2021 року виданого Ківерцівським районним судом Волинської області у справі №158/2477/21 таким, що не підлягає виконанню.

Представник стягувача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду вимоги апеляційної скарги не визнав, просив ухвалу залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 вересня 2021 року у цивільній справі №158/2477/21 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Ківерцівського міського виробничого управління житлово-комунального господарства заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 6 454,60 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 227грн.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу. Постановою Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року вказану ухвалу залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Згідно положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Правова позиція викладена у постанові від 20 лютого 2019 року справа № 2-4671/11 (провадження № 61- 45337св18) Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду розглядається як важлива частина судового провадження (справа «Горнсбі проти Греції»).

Оцінюючи обґрунтування заяви боржника в частині помилкової видачі судового наказу від 07 вересня 2021 року та перевищення періоду заборгованості строку позовної давності як процесуальних підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів приходить до висновку, що вони не заслуговують на увагу.

Оспорюваний судовий наказ від 07 вересня 2021 року не скасований, набрав законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 та скасовано інший судовий наказ у справі №158/503/19 про стягнення з останнього заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Щодо відсутності обов`язку боржника у зв`язку із припиненням зобов`язання з вини стягувача (невиконання / неналежне надання ним послуг) як матеріально-правової підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). За п.1 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Боржник не доводить жодними належними, достатніми та допустимими доказами факт відсутності у нього обов`язку перед стягувачем у зв`язку із припиненням зобов`язання. Окрім того, з відкритих даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на момент звернення із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у Ківерцівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м.Львів) перебувало на виконанні виконавче провадження № 69180554 (відкрито 07 червня 2022 року) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Ківерцівського МВУ ЖКГ. Станом на день перегляду справи апеляційним судом таке виконавче провадження є відкритим. Матеріали справи не містять даних про погашення боржником заборгованості ні в добровільному порядку, а ні в межах виконавчого провадження.

Одночасно з цим, у разі існування спору про суму заборгованості, що визначена судовим наказом до стягнення з боржника, останній відповідно до ст.170 ЦПК України має право звернутися до суду, який видав такий судовий наказ із заявою про скасування судового наказу.

Фактично боржник оскаржує судовий наказ від 07 вересня 2021 року, оскільки посилається на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, допущених при видачі судового наказу. Зазначені в заяві обставини можуть бути підставами для скасування судового наказу в порядку ст. 170 ЦПК України, а не визнання його таким, що не підлягає виконанню. Доводи боржника про те, що суд першої інстанції не забезпечив повного, всебічного розгляду справи, не надав оцінки доказам є безпідставними.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновками суду щодо відмови з задоволені заяви, а доводи апеляційної скарги про підставність даної заяви є власним тлумаченням положень статті 432 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки у ній викладені відповідають обставинам справи і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 01 серпня 2022 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді