Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/100/21
Провадження № 2/332/29/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, третя особа Комунальне підприємство «Наше місто», про зміну договору найму житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Комунального підприємства «Запоріжремсервіс», третя особа територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про зміну договору найму житлового приміщення.

Ухвалою суду від 18.08.2022 первісного відповідача КП «Запоріжремсервіс» замінено належним відповідачем, яким є Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району. Крім того, замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Територіальну громаду м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на Комунальне підприємство «Наше місто».

Відтак, відповідно до уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Комунального підприємства «Запоріжремсервіс», третя особа територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про зміну договору найму житлового приміщення.

В обґрунтування уточнених позовних вимог він зазначив наступне.

З 2005 року по теперішній час позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним зареєстровані та проживають його дружина ОСОБА_2 та їх спільні діти ОСОБА_3 , 2011 р.н. та ОСОБА_4 , 2018 р.н. Квартира, де він постійно мешкає зі своєю родиною була виділена його батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували у шлюбі до 2001 року. Після розлучення, батьки в судовому порядку змінили договір найму житлового приміщення у вигляді кв. АДРЕСА_1 , внаслідок якого матері ОСОБА_5 була виділена в користування кімната площею 17,2 м2, а батьку ОСОБА_6 кімната 12,1 м2. Згодом договір найму на кімнату 17,2 м2 був переоформлений на ім`я позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після смерті батька постало питання щодо переоформлення договору найму на кімнату розміром 12,1 м2 на ім`я позивача. З цією метою він звернувся до КП «Запоріжремсервіс» як до балансоутримувача даної квартири. Однак, листом від 07.07.2022 за № 1008/01-09 КП «Запоріжремсервіс» повторно відмовило позивачу у зміні договору найму. Після відмови КП «Запоріжремсервіс» він звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району для зміни договору найму на житлове приміщення, проте листом № 3-179-3-167 від 04.08.2022 йому було відмовлено. Відтак, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, шляхом зобов`язання відповідача змінити договір найму після померлого батька на ім`я позивача.

Ухвалою суду від 18.01.2021 позовну заяву залишено без руху, оскільки вона подана без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 ЦПК України.

Ухвалою суду від 19.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 19.09.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Від позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 , просила прийняти рішення на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства.

Третя особа належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання представник третьої особи не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, пояснень не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває у шлюбі із ОСОБА_8 з 22.06.2012, відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Від спільного життя вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8-9).

Позивач разом з дружиною та дітьми зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6, 12-13).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 була виділена батькам позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували у шлюбі до 2001 року.

Після розлучення, батьки в судовому порядку змінили договір найму житлового приміщення у вигляді кв. АДРЕСА_1 , внаслідок якого матері ОСОБА_5 була виділена в користування кімната площею 17,2 м2, а батьку ОСОБА_6 кімната 12,1 м2. Вказаний факт підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2001 (а.с. 14).

Згодом договір найму на кімнату 17,2 м2 був переоформлений на ім`я позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 батько позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Після смерті батька постало питання щодо переоформлення договору найму на кімнату розміром 12,1 м2 на ім`я позивача. З цією метою позивач звернувся до КП «Запоріжремсервіс», як до балансоутримувача даної квартири. Однак, листом № 2480/01-29 від 21.10.2020 та повторно листом № 1008/01-29 від 07.07.2022 КП «Запоріжремсервіс» відмовило позивачу у зміні договору найму (а.с. 15, 114).

Після відмови КП «Запоріжремсервіс» позивач звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району для зміни договору найму на житлове приміщення, проте листом № 3-179-3-167 від 04.08.2022 йому було відмовлено.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі з наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією, і наймачем громадянином.

Відповідно до ст. 63 ЖК України предметом договору найму є окрема квартира або інше ізольоване житлове приміщення.

Згідно частин 1-2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать чоловік/дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно зі ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України.

Судом встановлено, що батько позивача, як основний наймач кімнати площею 12,1 м2 в кв. АДРЕСА_2 , помер. Договір найму на іншу кімнату площею 17,2 м2 вже переоформлений на ім`я позивача. Позивач зареєстрований та мешкає за вказаною вище адресою з 2005 року. Тобто, останній фактично став одноособовим основним квартиронаймачем всієї квартири за адресою, зазначеною вище.

За приписами ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 у справі № 6-60цс12.

Враховуючи, що під час розгляду справи встановлено, що подання позову обумовлено тим, що ОСОБА_1 , син померлого основного наймача кімнати площею 12,1 м2 ОСОБА_6 набув рівного права з наймачем, який помер, права користування жилим приміщенням оскільки є членом сім`ї, померлого наймача та був вселений до квартири з дотриманням вимог ст. 65 ЖК України, обставини тривалого проживання позивача в квартирі підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а тому переслідуючи мету ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, буд. 56, ), третя особа Комунальне підприємство «Наше місто» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-а, ), про зміну договору найму житлового приміщення задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району надати дозвіл на об`єднання 2-х кімнат (площею 17,2 м2 та 12,1 м2 ) в квартирі АДРЕСА_2 з відкриттям особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 без згоди наймача ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району надати Комунальному підприємству «Наше місто» дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 07.10.2022.

Суддя О.С. Яцун