Справа № 308/598/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Киніва О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Чернюка В.В.,

представника третьої особи Секерні Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», треті особи без самостійних вимог Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Шпуганич В.П. звернувся з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02 квітня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкиним Д.В. за №686 про звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку в АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ВАТ «ВТБ Банк» на загальну суму 257 327,33 доларів США та витрати на його вчинення та стягнути судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 02 квітня 2010 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. вчинив виконавчий напис №686, яким пропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 . Зазначене вище нерухоме майно передано в іпотеку ВАТ «ВТБ Банк». Строк платежу за договором іпотеки настав 10 березня 2008 року.

За рахунок реалізації предмета іпотеки нотаріус пропонував задовольнити вимоги ВАТ «ВТБ Банк» які станом на 29.03.2010 становили 257 327,33 доларів США, з них: борг за кредитом з урахуванням 30% річних нараховані у зв`язку з погашенням зобов`язань щодо повернення кредиту 207 584,70 доларів США, що включає в себе: прострочену заборгованість за кредитом 140 000 доларів США та 30% річних на суму 67 584,70 доларів США. Борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань по сплаті процентів в сумі 43 726,81 доларів США, з яких прострочена заборгованість по відсоткам в сумі 42 871,71 долари США нараховані у період з 15.12.2007 по 29.03.2010 та 3% річних в сумі 855,10 доларів США.

Виконавчий напис виконувався Ужгородським МВ ДВС у межах виконавчого провадження №20197152.

Вважає, що виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 35 ЗУ «Про іпотеку» у редакції на дату ухвалення рішення, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Окрім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2009 у справі 2-п 2206/08 в рахунок погашення боргу по кредитному договору від 17.10.2007 №0732SK в сумі 1 211 005,87 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок в АДРЕСА_1 . У цьому рішенні констатовано, що відповідач не виконував зобов`язання по сплаті боргу і його борг станом на 19.02.2008 становить 1 211 005,87 грн.

Після зміни строку виконання зобов`язання кредитор не мав правових підстав для нарахування процентів за кредитним договором. Зазначене випливає з норм закону, положень кредитного договору та відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом у постановах від 16.01.2019 у справі №464/3970/16-ц, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц і в інших постановах, за змістом яких, зокрема: стягнення процентів у розмірі, передбаченому договором, поза межами договору, в тому числі, з урахуванням зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання, законом не передбачено; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У виконавчому написі кредитор протиправно врахував 30% річних на суму 42 871,71 доларів США та 3% річних на суму 855,10 доларів США.

На адресу відповідача 11.01.2011 скерована досудова вимога про повне погашення заборгованості. У вимозі зазначено, що заборгованість позичальника ОСОБА_2 станом на 09.01.2008 становить 706 114,63 грн., що є еквівалентом 139 824,68 доларів США. Інші вимоги не надсилались.

В той же час, виконавчий напис вчинено на суму 257 327,33 доларів США.

Отже, позивачем у встановленому порядку доведено, що сума боргу визначена у виконавчому напис не є безспірною.

За наведених обставин, виконавчий напис нотаріуса від 02.04.2010 за №686 є таким, що підлягає визнанню судом, що не підлягає виконанню з усіма його наслідками.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

13.05.2022 представником третьої особи Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подана заява про застосування строків позовної давності. Зазначив, що позивачу ОСОБА_2 ще у 2010-2011 роках було відомо за існування виконавчого напису №686 від 02.04.2010, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., оскільки на виконанні у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебувало відповідне виконавче провадження ВП№20197152, в ході виконання якого, проводились виконавчі дії (про які боржнику було доведено належним чином) пов`язані з реалізацією іпотечного нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_2 .

Так, 13.07.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., відповідно до вимог ст.ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження.

05.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., на підставі вимог ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на іпотечне нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме на будинок АДРЕСА_1 , копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження.

13.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., на підставі вимог ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно для визначення ринкової вартості описаного (арештованого) майна, залучено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження.

Згідно протоколу проведення аукціону №1-6/385/10і від 01.02.2011, предмет іпотеки будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 було продано на прилюдних торгах ОСОБА_4 за ціною 267120 грн.

11.02.2011 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., на підставі вимог ст. 38, п.6 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

З огляду на зазначене, позивачу було відомо про існування виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Кішкіним Д.В. у 2010-2011рр, а позовну заяву подано у 2022, тобто через 11 років.

16.06.2022 представником позивача подано пояснення на заяву третьої особи Ужгородського МВ ДВС ПЗМУ МЮ. В яких зазначив, що відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Згідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

У справі, що розглядається, вимога щодо виконавчого напису, який не підлягає виконанню, заявлена до ПАТ «ВТБ Банк», іпотеко держателя нерухомого майна в АДРЕСА_1 , на яке нотаріус вчинив оскаржуваний напис про його безспірне стягнення.

Крім того, звернув увагу на те, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебував як виконавчий напис нотаріуса так і рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2009 року у справі №2-п 2206/08, де вирішено в рахунок погашення боргу по кредитному договору від 17.10.2007 р. №0732SK в сумі 1 211 005,87 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок в АДРЕСА_1 . У цьому рішенні констатовано, що відповідач не виконував зобов`язання по сплаті боргу і його борг станом на 19.02.2008 становить 1 211 005,87 грн.

20.07.2022 представником позивача подано заяву про витребування доказів, а саме витребувати від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича належним чином засвідчені копії документів на підставі яких, ним 02.04.2010 вчинено виконавчий напис №686, яким пропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича належним чином засвідчені копії документів на підставі яких, ним 02.04.2010 вчинено виконавчий напис №686, яким пропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

10.08.2022 на виконання ухвали суду від 20.07.2022, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. надано копії документів: виконавчого напису, іпотечного договору, заяви про вчинення виконавчого напису, розрахунку, довіреності, паспорта, кредитного договору, вимоги, повідомлення, витягу з Державного реєстру іпотек, Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів.

15.08.2022 представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. Зазначив, що відповідно до ст.. 257 ЦК україни, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою ст.. 261 ЦК україни передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так на виконанні МВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебувало виконавче провадження ВП№20197152 з примусового виконання виконавчого напису №686 від 02.04.2010, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги ВТБ Банк у розмірі 2044346,33 грн.

13.07.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

05.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на іпотечне нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме на будинок АДРЕСА_1 .

13.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно для визначення ринкової вартості описаного (арештованого) майна (юудинок АДРЕСА_1 ) залучено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 .

Копію відповідних постанов у порядку вимог Закону України «Про виконавче провадження» було надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

В подальшому, згідно протоколу проведення аукціону №1-6/385/10і від 01.02.2011, предмет іпотеки будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 було продано на прилюдних торгах ОСОБА_4 за ціною 267120 грн.

Зазначає, що про існування оскаржуваного виконавчого напису №686 від 02.04.2010, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., позивачу було відомо ще у 2010 році, під час його примусового виконання в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, де було відкрито виконавче провадження ВП№20197152, про яке позивачу було доведено належним чином. Більше того, до реалізації зазначеного вище майна, воно перебувало на відповідальному зберіганні саме у позивача, що також підтверджує про обізнаність позивача про наявність оскаржуваного виконавчого нотаріуса ще в 2010 році.

В той же час, з даним позовом ОСОБА_2 звернувся лише у 2022 році, тобто через 12 років після того, як дізнався про порушення свого права, а отже сплинула позовна давність щодо вимог позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

17.08.2022 представником відповідача подано письмові пояснення. В яких зазначив наступне.

Позивач стверджуючи, що під час вчинення нотаріальних дій не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, не зазначає, які саме порушення Закону України «Про нотаріат» були допущені приватним нотаріусом.

Посилання Позивача на порушення приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису Закону України «Про нотаріат», носить виключно формальний характер, оскільки не конкретизує в чому саме були допущені порушення, а посилається лише на те, що приватний нотаріус не перевірив безспірність заборгованості за кредитом.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підтягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотскодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іиотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпогекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Після отримання виконавчого напису нотаріуса, останнє було передано на виконання до виконавчої служби

В подальшому, на виконанні MB ДВС Ужгородського МРУЮ перебувало виконавче провадження ВГІ №20197152 з примусового виконання виконавчого напису №686 від 02.04.2010р. вчиненого Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на: будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги ВАТ Банк у розмірі 2044346,33грн.

13.07.2010 року головним державним виконавцем MB ДВС Ужгородського МРУЮ Секерия С.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

05.08.2010р. головним державним виконавцем Секерня Є.М. винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на іпотечне нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме: на будинок АДРЕСА_1 .

13.08.2010р. головним державним виконавцем Секерня Є.М. винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно для визначення ринкової вартості описаного (арештованого) майна (будинку АДРЕСА_1 ) залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_3 .

Копії відповідних постанови у порядку вимог ЗУ «Про виконавче провадження» було надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

Згідно протоколу проведення аукціону №1-6/385/1 Оі від 01.02.2011р. предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. код. НОМЕР_1 ) було продано на прилюдних торгах ОСОБА_4 за ціною 267 120,00 гри.

В той же час, що про існування оскаржуваного виконавчого напису №686 від 02.04.2010р. вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., Позивачу було відомо, ще у 2010 році, під час його примусового виконання в MB ДВС Ужгородського МРУЮ, де було відкрито виконавче провадження ВП№20197152, про яке Позивачу (боржнику) було доведено належним чином.

Більше того, до реалізації зазначеного вище майна, воно перебувало на відповідальному зберіганні саме у позивача, що також підтверджує про обізнаність позивача про наявність оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса ще в 2010 ропі.

При цьому, з даним позовом ОСОБА_2 звернувся лише у 2022 році, тобто через 12 років після того як дізнався про порушення свого права, а отже сплинула позовна давність щодо вимог позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не піддягає виконанню.

Підсумовуючи викладене, можливо дійти до висновку про безпідставність та необґрунтованість позову, оскільки позивач обґрунтовуючи свої вимоги ставить під сумнів безспірність заборгованості, при цьому не надає суду жодного доказу на підтвердження існування спору щодо вказаної заборгованості.

Крім того зазначає, про невірно обраного позивачем способу захисту.

Так, позовними вимогами Позивача є визнання виконавчого напису №686 від 02.04.2010р. вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права га характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а - у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи с спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

В той же час, позивач не заперечує проти наявної простроченої заборгованості за кредитним договором, не оскаржував її розмір у судовому порядку, а звернувся то суду через 12 років після того, як предмет іпотеки за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса було реалізовано на прилюдних торгах виконавчою службою на користь іншої особи, яка взагалі не залучена до участі у розгляді даної справи.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не підлягають задоволенню.

Крім того, щодо покладення витрат на правничу допомогу, то для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що в позовній заяві не зазначено про понесені позивачем витрат на правничу допомогу надану безпосередньо адвокатом та відповідно за відсутності детального опису робіт виконаних адвокатом, підстави для покладення витрат в розмірі 4000,00 грн. на відповідача відсутні.

Більше того, Верховний Суд має чимало висновків, які стосуються висновків щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню зокрема, при визначенні суми відшкодування суд мас виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (п. 269 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України).

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок Відповідача відповідно до положень ст.137 ЦПК України, має бути встановлено, що за обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

В свою чергу суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 етапі 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Верховний Суд також зазначив, що у такому випадку суд. керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Враховуючи наведене, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 400,00 гривень не є співрозмірними, а навпаки значно завищеним та з огляду на відсутність належних та достовірних доказів понесення таких витрат, відшкодування заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, просив відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог по справі в повному обсязі.

16.06.2022 представником позивача подано заяву щодо строків позовної давності, в якій зазначив наступне.

Відповідач у справі, ВТБ Банк в особі представника Віталія Чернюка 15 серпня 2022 року подав заяву про застосування строків позовної давності Заява обґрунтована там що відповідач заявив позов через 10 років після вчинення виконавчого напису а тому у позові слід відмовити за закінченням строків позовної давності.

Ознайомившись з заявою, зазначає наступне.

За положеннями ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка ю порушила.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) після її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності (п. 61 Постанови ВП ВС від 21.08.2019 по справі № 911/3681/17).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю в три роки. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною в справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України й вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір із поси ланням на зазначену норму). Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 р. у справі № 911/3677/17. При цьому Верховний Суд звертає увагу, частиною п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже судом підлягає врахуванню та обставина що позивач ОСОБА_2 вимог про звернення стягнення у період з 2008 по 2010 рік не отримував. Судом ухвалою від 20.07.2022 р. витребувано від нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. належним чином засвідчені копії документів на підставі яких ним 02 квітня 2010 року вчинено виконавчий напис за №686 яким пропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 . Проте у матеріалах нотаріуса (які надані на адресу суду) відсутні докази що сума боргу на яку вчинено напис узгоджена з позивачем та спірною у розумінні ст. 88 ЗУ Про нотаріат чинній у редакції на момент вчинення нотаріальної дії

Посилання у заяві проте що у протягом 2010 року міський відділ ДВС м. Ужгорода вживав їй заходи по примусовому виконанню є голослівними і не підтверджуються належними і допустимими доказами та не свідчать про обізнаність позивача про існування виконавчого напису нотаріуса.

Також звертає увагу на ту обставину, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебував як виконавчий напис нотаріуса так і рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2009 року у справі № 2-п 2206/08 де вирішено в рахунок погашення боргу по кредитному договору від 17.10.2007 р. № 0732SK в сумі 1 211 005, 87 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок в АДРЕСА_1 . У цьому рішенні констатовано що відповідач не виконував зобов`язання по сплаті боргу і його борг станом на 19.02.2008 року становить 1 211 005, 87 грн.

Знаючи про наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_2 був впевнений що виконання проводиться саме на підставі судового рішення, а не виконавчого напису нотаріуса.

Заява позивача про поновлення строку позовної давності (частина п`ята статті 267 ЦК України) - означає, що подана заява (відповідачем) про застосування позовної давності, тобто про сплив позовної давності, є наслідком відмови в позові, якщо він обґрунтований. Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 р. «Про окремі питання застосування строків позовної давності».

Щодо поданої заяви представником відповідача просить врахувати наступне.

Заяву про застосування строків давності підписано представником відповідача Віталієм Чернюком, який діє на підставі довіреності.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

За приписами частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть и визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

У статті 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну . Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Приписи частини третьої статі 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Таким чином, з 01 січня 2020 року представництво у судах має здійснюватися адвокатами.

По своїй суті підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень із представництва, яке має здійснюватися адвокатами.

За змістом частини третьої статті 58 та статті 62 ЦПК України працівник юридичної особи, перебуває з нею у трудових відносинах, у немалозначних справах може діяти на підставі довіреності. Подання документів, що підтверджують факт перебування визначеної у довіреності особи судових відносинах з юридичною особою та самої довіреності є необхідним і достатнім для підтвердження повноважень діяти від імені юридичної особи у порядку самопредставництва.

Зазначена справа № 308/598/22 не є малозначною, її розгляд проводився за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання а тому заяви, відзиви та інші клопотання повинні подаватися (підписуватися) або безпосередньо Керівником установи відповідача у порядку самопредставництва або адвокатом.

За наведених обставин заява підлягає поверненню.

Крім того, просив поновити строк позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з наведених в позові та заявах підстав.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференцзв`язку) представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених в письмових поясненнях та заявах.

В судове засідання представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав позицію відповідача та надані ним пояснення. Зазначив, що позивач був обізнаний про виконавчий напис ще у 2010-2011 році, та пропустив строк звернення до суду.

В судове засідання третя особа Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що 17.10.2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №0732SК, відповідно до умов якого банк позивачу грошові кошти в розмірі 140 000 доларів США, строком на 20 років до 17.10.2027, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,5 відсотків річних, на купівлю будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до п.9.1 Кредитного договору, у разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 процентів річних від простроченої суми.

17.10.2007 між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір з метою забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором №0732SК від 17.10.2007. Відповідно до якого, позивач передав в іпотеку ВАТ «ВТБ Банк» будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності.

Згідно до п.4.1 Договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов`язання або цього договору іпотеки.

Згідно до п.4.2 Договору іпотеки, у разі невиконання (в т.ч. неналежне виконання) зобов`язань Іпотекодавця за кредитним договором, іпотекодержатель має право достроково вимагати виконання зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до п.5.1 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання або шляхом продажу предмету іпотеки іпотеко держателем від свого імені). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором іпотекодержателея.

11.01.2008 ВАТ «ВТБ Банк» було направлено вимогу ОСОБА_2 про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, яку позичальник повинен сплатити на користь банку станом на 09.01.2008 складає 143 666,06 доларів США, що по курсу НБУ станом на 09.01.2008 становить 725 513,61 грн.

30.03.2010 ВАТ «ВТБ Банк» звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіну Д.В. із заявою про вчинення виконавчого напису. В якій зазначив, що боржник станом на 29.03.2010 не виконує умов Кредитного договору починаючи із 15.12.2007, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 29.03.2010 складає 257 327,33 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.03.2010 становить 2 040 605,72 грн. Зазначається про направлення вимоги боржнику 11.01.2008р.

До заяви про вчинення виконавчого напису додано оригінал договору іпотеки, оригінал розрахунку суми заборгованості по кредитному договору станом на 29.03.2010, копія Листа-вимоги до боржника із повідомленням про вручення, копія кредитного договору, копія довіреності.

02.04.2010 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 686 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 , надалі іменований «нерухоме майно», яке на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.10.2007 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В. за реєстровим №3073, належить на праві власності ОСОБА_2 , яке на підставі Іпотечного договору, посвідченого 17.10.2007 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В. за реєстровим №3084, передане в іпотеку ВАТ ВТБ Банк, строк платежу за якими настав 10 березня 2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного вище нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «ВТБ Банк», які станом на 29.03.2010 склали 257 327,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.03.2010 становило 2 040 605,72 грн.

13.07.2010 головним державним виконавцем Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Секерня Є.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №20197152 з виконання виконавчого напису № 686 від 02.04.2010, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги ВАТ ВТБ Банк у розмірі 2 044 346,33 грн.

05.08.2010 головним державним виконавцем Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Секерня Є.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою в межах виконання виконавчого напису №686 від 02.04.2010, накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

13.08.2010 головним державним виконавцем Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Секерня Є.М. винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису №686 від 02.04.2010, призначено експертом, суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання експерта Федину Олександру Василівну.

11.02.2011 головним державним виконавцем Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Секерня Є.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки, згідно протоколу проведення аукціону №1-6/385/10і від 01.02.2011 предмет іпотеки будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) було продано на прилюдних торгах ОСОБА_4 за ціною 267 120 грн.

Як випливає з позовної заяви позивач покликається на те, що стягнута за виконавчим написом заборгованість не була безспірною, оскільки на час вчинення виконавчого напису було рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2009 про дострокове стягнення заборгованості, а також в направленій позивачу вимозі сума боргу інша, ніж в вчиненому виконавчому написі.

Як випливає з пояснень представника відповідача, позивачем не зазначено які саме порушення Закону України «Про нотаріат» були допущені приватним нотаріусом, зазначається про обізнаність з оспорюваним виконавчим написом в 2010 році, через що подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

За змістом п. 1 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 ( в редакції від 29.11.2001 року, що діяла на час вчинення спірного виконавчого напису 16.11.2011 року), відносяться нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Розділом 32 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.за №283/2882 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено:відомості про найменування і адресу стягувача та боржника;дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи;строк, за який має провадитися стягнення;інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису у разі порушення осн6овного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

З наданих документів встановлено, що вимога відповідача про погашення заборгованості була направлена позивачу 11.01.2008 та отримана останнім 08.02.2008.

Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис після спливу тридцяти днів після направлення письмової вимоги про усунення порушень.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Пунктом 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №2 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов`язано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису.

З досліджених документів випливає, що у письмовій вимозі про усунення порушень, наводилась заборгованість за період з 01.12.2007 до 09.01.2008, до якої включено прострочену заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість за процентами, залишок кредиту, 30% річних від простроченої суми, пеня. У виконавчому написі звернуто стягнення за боргом станом на 29.03.2010, який складається з простроченої заборгованості за кредитом, 30% річних, простроченої заборгованості за процентами, 3% річних, пені.

Враховуючи, що з дня направлення письмової вимоги про усунення порушень минув тривалий час, то більший розмір суми у виконавчому написі пов`язаний з часом, який пройшов від надсилання вимоги до вчинення виконавчого напису.

В той же час, як випливає з розрахунку заборгованості, наданої приватному нотаріусу, пеня нарахована за період з 15.12.2007 по 29.03.2010.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, нотаріусом вчинено виконавчий напис до частини вимог поза строками давності.

Крім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду 17.02.2009, було постановлено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу по кредитному договору від 17.10.2007 №0732SK в сумі 1 211 005,87 грн.

Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

За наведених обставин, враховуючи, що виконавчий напис вчинено до вимог поза строками давності, суд приходить до висновку, що заборгованість за якою вчинено виконавчий напис не є безспірною, що в свою чергу є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивач звернулась до суду з позовом 14.01.2022 року, тобто, поза межами строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України, оскільки оскаржуваний виконавчий напис нотаріусом вчинено 02.04.2010 року. Тобто, позивачем пропущено строк звернення до суду. Підстав для поновлення строку суд не знаходить, як і доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку позовної давності.

Про те, що позивачу було відомо про існування оспорюваного виконавчого напису у 2011 році свідчить наступне, в рамках виконавчого провадження було реалізовано іпотечне майно з прилюдних торгів, тобто майно на яке звернуто стягнення виконавчим написом вибуло від позивача. Позивачем оскаржувалися дії державного виконавця в судовому порядку у лютому 2011 року.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення рішення, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, аналізуючи норми закону та вище викладене,суд вважає,оскільки на час звернення до суду строк позовної давності сплив,підстав для задоволення позову не має.

Щодо повноважень представника відповідача, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні копії довіреності юридичної особи - відповідача на представлення інтересів ОСОБА_5 та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Чернюка Віталія Вікторовича, відтак твердження представника позивача щодо неповноважності представника відповідача не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 141,257, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

Враховуючи складність справи, суд вважає можливим відкласти складення повного рішення, проголосивши у судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини судового рішення.

На підставі та керуючись ст. 259 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», треті особи без самостійних вимог Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 06.10.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О.Шепетко