Головуючий у І інстанції Шевчук А.В.
Провадження №22-ц/824/8683/2022 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,
суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,
при секретарі: Ковтун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 ,яка є законним представником та діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Міністерство оборони України, Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства,
У травні 2022 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того, заявник просила внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, вказавши в графі батько - ОСОБА_4 , та змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Заява обґрунтована тим, що з 2015 року вона з гр. ОСОБА_4 проживали однією сім`єю у м. Києві, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявника з гр. ОСОБА_4 народився син ОСОБА_2 , про що було складено відповідний актовий запис.
Проте, у зв`язку з тим, що під час народження дитини, через сімейні обставини, заявник перебувала на території тимчасово окупованого м. Донецьк, батько дитини був записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відразу після народження спільного сина заявник повернулася до м. Києва, і вони продовжили проживати однією сім`єю разом з ОСОБА_4 та новонародженим сином ОСОБА_2 .
У свідоцтві про народження дитини ОСОБА_2 , виданому відділом РАЦС, прізвище батька відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, вказано за прізвищем матері ОСОБА_5 , а ім`я та по батькові батька вказане зі слів матері та співпадає з іменем чоловіка.
Офіційно шлюб з ОСОБА_4 заявник уклала 08 березня 2022 року. Проте, вже 13 березня 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи в лавах Збройних Сил України, загинув у с. Скорінець Чернігівської області.
Метою звернення до суду з даною заявою є те, що ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про оздоровлення та відпочинок дітей», «Про вищу освіту», «Про охорону дитинства» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено ряд пільг та матеріальних допомог дітям, батьками яких є військовослужбовці, які загинули, захищаючи територіальну цілісність України. Натомість, запис у актовому записі про народження ОСОБА_2 «батько дитини був записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України» позбавляє останнього прав та пільг, що передбачені вищевказаними нормативно-правовими актами.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2022 року заяву задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внесено зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2 за № 572 від 18 серпня 2017 року, складений Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, в графі батько вказавши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Не погоджуючись з рішенням, Міністерство оборони України подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати.
Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилався на те, що судова повістка про виклик до суду від 01.06.2022 року по справі № 756/3764/22 надійшла на адресу Міноборони 10.06.2022 року, тобто в день судового розгляду справи. Вказана обставина підтверджується витягом з реєстру поштових відправлень № 836 та копією поштового конверту.
Відтак, у зв`язку з неналежним повідомленням Міноборони про дату, час і місце судового розгляду справи, Міноборони було позбавлене можливості вчасно з`явитись на судове засідання та здійснити підготовку до участі в судовому розгляді справи № 756/3764/22, що є грубим порушенням права на справедливий суд.
Розгляд справи судом за відсутності сторони або інших учасників справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення сторони, учасника справи про дату, час та місце судового засідання. За відсутності у суду першої інстанції відомостей щодо належного та завчасного повідомлення заінтересованої особи про судове засідання, суд мав вжити заходів щодо такого повідомлення, в тому числі й відклавши, за необхідності, розгляд справи.
Також, апелянт у скарзі посилався на те, що згідно вимог ст. 130 СК України встановлення факту батьківства у разі смерті батька за рішенням суду можливе у випадку, коли загибла особа не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини. Натомість заявник ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_4 13 березня 2022 року перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для встановлення факту батьківства за рішенням суду.
Крім того, на думку апелянта, судом по справі ухвалене необґрунтоване рішення про задоволення заяви, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства заявником суду надано не було. Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2019 року по справі № 345/1867/18).
На думку апелянта, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт спільного проживання заявника з загиблим військовослужбовцем, ведення ними спільного господарства до народження дитини, починаючи з 2015 року, а також спільного виховання чи утримання дитини.
Також апелянт зазначив, що в своїй заяві заявник вказує на те, що встановлення факту батьківства впливає на права її сина ОСОБА_2 на отримання пільг та матеріальних допомог, в тому числі отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Таким чином, на думку апелянта, з урахуванням наявності інших осіб, які можуть претендувати на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 , встановлення факту в даному випадку пов`язане з наступним вирішенням спору про право, тому заява ОСОБА_1 не може розглядатися в порядку окремого провадження.
У судовому засіданні представники Міністерства оборони України Кучма А.Г., ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.
Заявник ОСОБА_1 в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги заперечила та просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, про що складено актовий запис № 572 (а.с.6, 7).
Відповідно до вказаного актового запису №572, матір`ю дитини є ОСОБА_1 , а батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - « ОСОБА_2 » (а.с.7).
Судом встановлено, що станом на день народження ОСОБА_2 його матір ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі.
08 березня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_2 (а.с.15).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув у с. Скорінець Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 (а.с.10) та сповіщенням №2 від 15 березня 2022 року (а.с.12). Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_8 було надіслано сповіщення заявнику про смерть її чоловіка ОСОБА_4 , який був призваний по мобілізації 26 лютого 2022 року та загинув під час захисту Батьківщини. У реквізитах отримувача відправником зазначено прізвище дружини померлого « ОСОБА_6 » (а.с.12).
Як вбачається зі свідоцтва про хрещення дитини заявника від 09.12.2017, що видане Кафедральним собором святого Володимира м. Київ, прізвище дитини вказане « ОСОБА_6 ». Хрещеними батьками записані громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.8).
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення факту, які розглядає суд.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при народженні дитини не перебувала у шлюбі і запис про батька дитини при реєстрації народження дитини було вчинено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув у с. Скорінець Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 (а.с.10) та сповіщенням №2 від 15 березня 2022 року (а.с.12).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки встановлення факту, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має правове значення, в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який при цьому знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
Зокрема, сукупність наявних у справі та всебічно досліджених судом належних та допустимих доказів (показання свідків, фотознімки, засвідчені нотаріально пояснення ОСОБА_3 , батька померлого ОСОБА_4 ) підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, а також свідчать про те, що ОСОБА_11 дійсно проводив час та проживав разом з ОСОБА_4 , а їхні відносини можна встановити та охарактеризувати, як відносини сина з батьком.
Встановлення даного факту необхідне для отримання малолітнім сином заявниці пільг та реалізації його прав після смерті батька.
Таким чином, зважаючи на доведеність вимог заявниці сукупністю наявних у справі належних та допустимих доказів, та беручи до уваги, що малолітній ОСОБА_2 позбавлений можливості реалізувати свої права та пільги після смерті батька ОСОБА_4 у позасудовому порядку без встановлення факту батьківства, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність у справі підстав до задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту батьківства відносно її дитини із внесенням відповідних змін у актовий запис про народження дитини.
Доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому,докази та обставини, на які посилається заінтересована особа у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням доведеності заявлених ОСОБА_1 вимог обґрунтовано задоволено її заяву про встановлення факту батьківства.
Доводи апеляційної скарги про необхідність скасування рішення суду та залишення заяви без розгляду у зв`язку із тим, що інші особи можуть претендувати на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 , що пов`язане з наступним вирішенням спору про право, апеляційним судом відхиляються, оскільки ці доводи ґрунтуються на припущеннях. Натомість, на час розгляду справи спору про право судом не встановлено, оскільки особою, яка може претендувати на виплату одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_4 , є його батько - ОСОБА_3 , який надав суду нотаріально посвідчену заяву (а.с.43), у якій підтвердив, що сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . У цій же заяві ОСОБА_3 не заперечує проти встановлення факту батьківства, що свідчить про відсутність у справі на час її розгляду спору про право.
Не спростовують обґрунтованості висновків суду і доводи скарги про те, що ОСОБА_1 не бажала визнавати батьківство ОСОБА_4 щодо своєї дитини, оскільки не зверталась до суду до моменту смерті останнього, зважаючи на ту обставину, що необхідність звернення до суду із даною заявою виникла саме у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , який був військовослужбовцем та загинув, захищаючи Батьківщину, що згідно ряду діючих нормативних актів встановлює ряд пільг для його дитини у різних сферах суспільного життя. Саме бажання отримати та реалізувати надані законом гарантії та пільги для малолітнього ОСОБА_2 і стали причиною звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту батьківства.
Разом з тим, доводи скарги про порушення судом першої інстанції вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Виходячи з положень п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, розгляд справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, є самостійною підставою для скасування судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності представника Міністерства оборони України та за відсутності доказів його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, зазначивши при цьому у рішенні, що Міністерство оборони України про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином.
Виходячи з наведених норм ЦПК України, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, є лише повідомлення про вручення рекомендованого листа.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не дотримався вимог щодо належного повідомлення Міністерства оборони України про наявність судового спору і про час та місце розгляду справи. Не повідомивши Міністерство оборони України про час та місце розгляду справи, суд фактично позбавив його права на участь у вирішенні справи, що з урахуванням існуючих правил подання доказів у справі, має суттєве значення для її розгляду в цілому. Внаслідок цього має місце порушення принципів змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.
Відтак, доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України щодо неналежного повідомлення знайшли своє підтвердження.
Враховуючи те, що справу судом розглянуто за відсутності Міністерства оборони України, яке не було повідомлене належним чином про час та місце розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року постановлене з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з цих підстав з ухваленням нового судового рішення про задоволеннязаяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, зважаючи на її обґрунтованість та доведеність належними, допустимими та достовірними доказами.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнитичастково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 червня 2022 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_2 за №572 від 18 серпня 2017 року, складеного Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, вказавши в графі батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, та змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: