Справа № 466/2158/22
Провадження № 2/466/1499/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа №466/2158/22,

розглянувши в залі суду в м.Львові в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 85/100 частки квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 право власності на 15/100 частки квартири АДРЕСА_1 , вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позивних вимог покликається на те, що сторони 08.09.2016 одружилися. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 . 04.02.2019 подружжя придбали квартиру АДРЕСА_1 . Квартира оформлена на дружину. Вказує на те, що квартира придбана за кошти, які отримані ОСОБА_1 від реалізації у 2019 році його власної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка ним придбана ще до укладення шлюбу у 2004 році. Оскільки, відповідач добровільно не хоче розділити майно, то він змушений звернутися до суду за захистом порушеного його права.

13.06.2022 представник відповідача адвокат Колошкін І.А. подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву покликається на те, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2016 з ОСОБА_1 та мають спільну дитину. У 2019 році вони придбали квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Вказує на те, що кошти на квартиру у сумі 28000 доларів США ОСОБА_1 отримав за продаж квартири АДРЕСА_4 та 8000 доларів США подружжя доклали спільно. За домовленістю квартиру оформили на дружину. Відповідач не заперечує щодо поділу квартири у запропонованому позивачем розмірі часток. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 12.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив проводити справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.06.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 19.07.2022 суд витребував у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Моргуна Олександра Сергійовича належним чином завірену копію договору купівлі-продажу, посвідченого в 2019 році: квартири за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 . Витребовувані докази надано суду 07.09.2022.

11.07.2022 адвокат Левко С. подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позов підтримують.

11.07.2022 представник відповідача адвокат Колошкін І.А. подав заяву про визнання позову, просить проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача та відповідача.

30.09.2022 представник позивача адвокат Левко С. подав письмову заяву, уточнив обставини позову, а саме те, що він дійсно використав власні кошти на придбання даної квартири, однак такі були позичені в 2019 році у товариша та повернути після реалізації квартири, що в АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить такого висновку.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб,які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що сторони є подружжям, шлюб зареєстрований 08.09.2016 Львівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис 2614. Після одруження відповідача прізвище зазначено ОСОБА_4 .

Суд встановив та сторонами не заперечувалося, що у шлюбі ними набута квартира АДРЕСА_1 , що стверджується договором купівлі-продажу від 04.02.2019 /арк.спр.11/. За домовленістю подружжя квартира оформлена на дружину ОСОБА_2 . Вартість квартири становила 28344 долари США. Особисті кошти у розмірі 20 000 дол. США за купівлю квартири надав ОСОБА_1 та кошти у розмірі 8000 дол.США, що були набути подружжям у шлюбі. Зазначені обставини підтвердили представники.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 було отримано позику у сумі 20 000 доларів США в товариша, для придбання квартири, яку він погасив коштами від реалізації квартири АДРЕСА_5 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Моргуном О.С. від 02.07.2021 року ОСОБА_1 відчужив квартиру АДРЕСА_5 вартістю 588763,00 грн. /арк.спр.48/. Згідно п.3 Договору, кварртира належить Продавцю на підставі Договору купівл-продажу квартири, посвідченого Амбросійчук Л.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 11.02.2005 року за реєстровим № 656 (арк.спр. 48-49).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Позивач надав суду належні та допустимі докази, що є підставою для задоволення позову.

Отже, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають до задоволення.

Судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 85/100 частки квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 право власності на 15/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за сторонами.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2022 року.

Суддя П. С. Невойт