ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/3272/14-ц
номер провадження 6/695/48/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря - Оніщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що 18.08.2014р. ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/3272/14-ц було задоволено подання відділу ДВС Золотоніського МРУЮ та тимчасово обмеженого його у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. ОСОБА_1 працює на ДП «Дослідне господарство «Миклашів» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України» та йому в робочих цілях необхідно виїхати за межі України у службове відрядження, але 10.03.2022р. на міжнародному автомобільному пункті пропуску через державний кордон України «Шегині-Медика» інспектором прикордонної служби йому було відмовлено у перетині державного кордону у зв`язку із наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про тимчасове обмеження у праві виїзду з України, які встановлені на підставі вказаної вище ухвали суду.

ОСОБА_1 вказує, що в ході проведення примусового виконання судового рішення було арештовано та описано 1/2 частину його житлового будинку та вказане майно передано на реалізацію, крім того із його пенсійного забезпечення здійснюється відрахування боргу, а тому він вважає, що частково виконує свої обов`язки щодо погашення боргу. Наявність вказаної заборони обмежує його право на вільне пересування, що відноситься до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Вважає, що вказана ухвала підлягає скасуванню, оскільки на даний час виконавче провадження по виконанню судового рішення частково ним виконується, а тому відпала необхідність у забороні виїзду за кордон.

У зв`язку з цим просить скасувати заходи забезпечення примусового виконання рішення суду шляхом скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон.

Державний виконавець скерував до суду заперечення на заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, в якому проти задоволення вказаної заяви заперечував вказуючи на те, що у Золотоніському ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває на виконанні дане виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 . При цьому з 24.02.2022 по час написання заперечення з пенсії ОСОБА_1 кошти в примусовому порядку не стягуються в зв`язку з введенням в країні воєнного стану. Добровільно кошти ОСОБА_1 не сплачує, при цьому залишок боргу по виконавчому листу №2-1557 від 08.02.2012р. на забезпечення виконання якого накладалося обмеження на ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України складає 272822.39 грн.. За таких обставин достатні підстави для скасування вищевказаного обмеження відсутні.

Представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» надав до суду клопотання, в якому проти задоволення зазначеної заяви ОСОБА_1 заперечували та вказали, що за 8 років боржником було погашено лише 119633.09 грн., що були у примусовому порядку стягнуті із його пенсії, тобто залишилась дуже значна сума заборгованості, погашення якої ОСОБА_1 не здійснює, крім того заявник має велику кількість невиконаних інших боргових зобов`язань, про що свідчить статистика позовів до нього та вказує на особу боржника.

У судове засідання заявник та його представник не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку встановленому чинним законодавством.

Представник заявника - адвокат Брус С.М. подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Суд зауважує, що вказане клопотання представника заявника є повторним, оскільки судом вже здійснювалося перенесення судового засідання по розгляду даної справи з таких самих підстав. При цьому подаючи клопотання 03.10.2022 р. представником заявника до суду не було надано жодних доказів його участі в судовому засіданні по іншій справі.

Частиною 6 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Разом з тим із матеріалів справи вбачається, що орган ДВС був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав свої заперечення проти задоволення вказаної заяви, однак участь свого представника із невідомих причин не забезпечив.

Представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку встановленому чинним законодавством та надав свої заперечення проти задоволення вказаної заяви.

Оскільки матеріали справи містять достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення суду, враховуючи належне повідомлення усіх учасників по справі про час та місце її розгляду, з метою дотримання визначених ст. 441 ЦПК України строків розгляду клопотання, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

23.12.2011 р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено рішення суду по справі №2-1557-2011, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2301/0207/88-768 від 09.02.2007 р. в сумі 386587 грн. 60 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700.0 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120.0 грн., а разом 388407.60 гривень.

У подальшому ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло право вимоги по вказаному зобов`язанню та звернуло вказаний виконавчий лист до примусового виконання.

На підставі заяви ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 15.01.2014 р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Макаренком С.С. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1557 від 05.02.20121р., якому було присвоєно номер АСВП №41511855.

Державним виконавцем ВДВС Золотоніського МРУЮ було направлено до суду подання про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2014р. вказане подання було задоволено та ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. При цьому судом встановлено, що зобов`язання, які були покладені на ОСОБА_1 по справі №2-1557-2011 у виконавчому провадження №41511855 виконані не були.

У подальшому виконавче провадження з номером АСВП 41511855 від 15.01.2014р. було змінено на №52664070 від 13.10.2016 р.

У рамках вказаного виконавчого провадження за №52664070 від 13.10.2016р. державним виконавцем вчинялись відповідні виконавчі дії, зокрема накладався арешт на майно боржника, проводились стягнення з його пенсійних виплат, однак у зв`язку із введенням в країні воєнного стану такі стягнення припинені.

Як вбачається з матеріалів справи та за повідомлення учасників процесу ОСОБА_1 станом на дату подання даної заяви суму боргу не погашає, жодних дій спрямованих на виконання своїх зобов`язань не вчиняє.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. А саме, пунктами 2 та 5 ч. 1 ст. 6 вище зазначеного закону передбачено якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж Переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

При цьому приписи п. 5 ч. 1 статті 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" чітко визначають, що таке обмеження зберігається до виконання саме зобов`язання, а не до перебування виконавчих документів на примусовому виконанні.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, просить скасувати застосовані обмеження. В обґрунтування заяви посилається на те, що на даний час виконавче провадження по виконанню вище вказаного судового рішення незавершене, однак ним здійснено часткове погашення боргу, а тому відпала необхідність у забороні виїзду за кордон.

Однак, суд звертає увагу на те, що скасування застосованих обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Виконання вказаного судового рішення, є стадією судового розгляду, та має пріоритет над окремими правами сторін.

При цьому судом встановлено, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано, більше того, боржник від виконання вказаного рішення суду в добровільному порядку ухиляється.

Як вбачається з матеріалів справи боржник отримує пенсію та перебуває на посаді директора ДП «Дослідне господарство «Миклашів» Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України», однак відповідних виплат із своєї заробітної плати для погашення суми боргу не здійснював.

Вказана сума боргу погашалась лише з пенсії боржника, при цьому стягнення з його пенсії здійснювалося в примусовому порядку, що не може свідчити про добровільність виконання боржником своїх зобов`язань.

При цьому описана 1/2 частина житлового будинку боржника не була реалізована, а тому кошти в погашення суми заборгованості стягувачу не передані.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що на даний час немає підстав для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання зобов`язань щодо сплати боргу боржником не виконані. Відтак, суд вбачає даний захід єдиним ефективним у виконанні рішення суду.

Відповідно до частини 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.,ст. 258, 260, 268, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Середа Л.В.