Справа № 182/4876/21
Провадження № 2/0182/1094/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.10.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М.

розглянув цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Представник позивача адвокат Єрмолов Є.М., що діє на підставі ордеру серія ДП №2412/001 від 01.09.2018 року, договору про надання правової (правничої) допомоги від 23.08.2018 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3802 від 30.07.2018 року (а.с.4852), адвокат Коробков С.М., що діє на підставі довіреності №6988-К-О (а.с.109-113).

Заяви по суті справи:

АТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.01.2008 року в розмірі 5906,55 грн.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір б/н від 17.01.2008 року. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 отримала кредитну картку із встановленим кредитним лімітом в розмірі 1200 грн., який згодом було збільшено до 6000 грн. Позичальник зобов`язання за договором не виконувала належним чином і тому виникла прострочена заборгованість. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. На день смерті перед банком у неї наявна заборгованість за кредитом в розмірі 5906,55 грн. ОСОБА_1 постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 . Хоча спадкоємець не отримав свідоцтво про право на спадщину, від спадщини не відмовлявся, то повинен задовольнити вимоги кредитора з повернення заборгованості спадкодавця в межах прийнятої спадщини.

Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати.

Відповідач відзив на позов до суду не подав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.08.2021 року по справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, витребувано копію спадкової справи(а.с. 71,72,78)

07.12.2021 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.103)

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 109-113)

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання і причини його неявки суду не відомі, зі згоди представника позивача судом постановлено розглянути справу на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України (а.с.125).

Судом встановлено.

ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ „Приватбанк, уклало з ОСОБА_2 договір б/н від 17.01.2008 року, шляхом підписання анкети-заяви. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом 1200 грн., який потім збільшився до 6000 грн.(а.с.26-28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копію свідоцтва про смерть (а.с.57).

Судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 перед банком мала заборгованість за кредитом в розмірі 5906,55 грн.(а.с.7-13), що підтверджується розрахунком заборгованості .

Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 15.11.1991 року (а.с.58)

За зазначеною адресою також зареєстрований Відповідач ОСОБА_1 (а.с.59).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 із заявою про прийняття чи відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не звертався (а.с.81-92).

Спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.86).

Статтями12,13,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обґрунтовуючи вимоги позову, АТ КБ "ПриватБанк" послалося на те, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 та не відмовлявся від спадщини у передбачені законом строки.

Проте позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 .

Суд вважає, що сама по собі реєстрація відповідача та спадкодавця за однією адресою не є безумовним доказом того, що відповідач проживав разом із ОСОБА_2 на час її смерті та є особою, яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, оскільки положення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, реєстрація будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

Матеріали справи не містять даних про підтвердження позивачем факту ухилення відповідача від прийняття спадщини чи отримання свідоцтва.

Крім того, суд враховує, що спадкоємці відповідають за боргами лише в межах спадкового майна. За обставинами даної справи встановлено, що будь-яке спадкове майно у боржника на час смерті відсутнє, доказів протилежного позивачем не надано.

Також суд зазначає, що згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що:

по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця;

по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення боргу).

Аналіз ч. 2 ст. 1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.

У зв`язку із вищевикладеним у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 19, 76-81, 263-268, 274, 280-289, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Повне рішення складено 05.10.2022 року.

Дані про учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство „Комерційни Банк „ПриватБанк, , зареєстроване місце знаходження за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

Суддя: А. Г. Багрова