Провадження № 2/638/96/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Подосокорської А.О., Межирицької В.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод власнику шляхом демонтажу частини цеглового паркану,-

ВСТАНОВИВ:

28.08.2020 до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0934 га по АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями, що належить позивач згідно договору купівлі- продажу. Відповідачка є власником земельної ділянки площею 0,0893 га по АДРЕСА_1 , на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями. У 2006 році відповідачка без попередження самовільно знесла паркан, який розділяв земельні ділянки та побудувала цегляний паркан на залізо бетонному фундаменті, розташування якого зайняло частину земельної ділянки ОСОБА_1 . Під час будівництва паркану вирито траншею впритул до задньої стінки сараю, що належить позивачу. Вказана споруда є капітальною, газифікованою та використовуються в літній сезон для проживання. Через встановлення цегляного паркану був зруйнований фундамент сараю, його задня стінка, навмисно зірваний металевий дах, через що сарай став поступово руйнуватись та знаходиться в аварійному стані. Доступ для капітального ремонту сараю неможливий через встановлений паркан відповідачки. Згідно зйомки за 2007 рік, виконаної ДП «Східінформ» довжина від задньої стінки сараю до паркану складає 0,26 м. Паркан встановлено на земельній ділянці, не відповідає конфігурації. У разі демонтажу частини паркану доступ до задньої стінки сараю збільшиться на 0,61 м. та буде складати 0,87 м, що дає змогу нормального доступу до капітального ремонту задньої стінки, даху сараю та фундаменту. Позивач наголошую, що не вимагає від відповідача демонтування всього паркану, а лише частину.

01.12.2020 представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 подала відзив на позов, в якому зазначила, що твердження позивача, що паркан збудовано самовільно необгрунтовані, не підтверджуються жодним доказом, вказане питання вже було вирішено під час розгляду інших справ. Наданий акт обстеження мережі газопостачання від 21.11.2013 не може бути належним доказом, оскільки складений у 2013 році, позов подано через 7 років, після його складання. Особа, яка його склала не є експертом у будівництві та не може надавати висновок стану будівлі. Не надано доказів пошкодження фундаменту сараю, при будівлі паркану. У зв`язку з чим відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

01.12.2020 представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 подала заяву про закриття провадження у справі, на підставі того, що між тими ж сторонами з того є самого предмету вже набуло чинності рішення.

16.06.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова закрито провадження у зазначеній справі. 08.11.2021 постановою Харківського апеляційного суду ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2021 скасоване, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

18.02.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод власнику, шляхом демонтажу частини цегляного паркану закрито, призначено справу до судового розгляду.

Позивач звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили. При цьому представником відповідача подано відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 0,0934 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №632983.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки 0,0893 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №080090.

Також позивачем надано акт від 21.11.2013, складений представниками УГХ Дзержинського району у присутності ОСОБА_1 . З акту вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 у приміщенні житлового будинку встановлено котел «Маяк», ПГ -4 2 шт, у флігелі встановлено ПТ-4. Вживання газу через лічильник. Система газопостачання відповідає виконаній технічній документації. При проведенні дослідження газового лічильника знято для проведення перевірки, встановлено ГС обмінного фонду. Будівельна частина літньої кухні знаходиться у аварійному стані, зруйнована зовнішня стінка будівлі, усадка стіни з боку домоволодіння по АДРЕСА_2 , частково провал підлоги, підвищення вологість. Введення у літню кухню виконане через капітальну цегляну стінку. Доступ для ремонту будівлі літньої кухні обмежено (до огорожі 30 см). Система газопостачання у справному стані та придатна до подальшої експлуатації.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин другої-третьої статті 158 ЗК України , виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Статтею 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтями 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом, зазначає, що відповідач ОСОБА_4 встановила паркан, впритул до задньої стінки сараю «Д», що належить позивачу. Через встановлення паркану зруйнований фундамент та заблоковано доступ до задньої стінки сараю, що унеможливлює проведення ремонту.

За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Позивачем ОСОБА_1 не було заявлено клопотання про проведення експертизи.

Разом з тим, матеріали справи містять рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 у справі №2-94/10. Зазначена справа розглянута за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поновлення порушеного права та меж земельної ділянки та покладення зобов`язань щодо поновлення знесеної вбиральні. З вказаного рішення суду вбачається, що в межах справи було проведено експертизу , за висновками якої існує невідповідність фактичних земельних ділянок домовлодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та меж встановлених у Державних актах на прав власності на земельні ділянки. Фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_1 відповідає фактично виділеній на підставі державного акту серія ЯА №632983 від 22.02.2006. Фактична площа земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 відповідає фактично виділеній на підставі державного акту серія ЯГ №080090 від 07.09.2006. Фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_1 , згідно зйомки, виконано ДП «Східінформ» не відповідає, зазначеній у рішенні виконкому №20 від 26.07.1955 та договору купівлі продажу. Фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_2 , згідно виконаної ДП «Східінформ» не відповідає, зазначеній у рішенні виконкому №20 від 26.07.2015 та договорі дарування від 04.12.2004.

Також, в рішенні суду №2-94/10, зазначено, що у судовому засіданні було опитано експерта, яка виконувала висновок, експерт зазначила у судовому засіданні, що по кварталу 1245 має місце помилка при здійсненні виконання зйомки ДП «Східінформ», що привело до встановлення таких меж між всіма ділянками кварталу, але існують державні акти на право на землю і без їхнього скасування та ретельного виготовлення поквартальної зйомки провести будь- які уточнення меж не є можливим, так як це порушить право власності.

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з копії рішення №2-94/10 воно набрало законної сили.

Отже, позивачем ОСОБА_1 не доведено, що паркан побудовано на межі між домоволодіннями.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що зведений відповідачем паркан привів до руйнування задньої стінки її сараю «Д», на підтвердження цих обставин позивачем надано акт, складений представника ПАТ «Харківміськгаз».

Зазначений акт не може бути прийнятий судом у якості доказу того, що задня стінка сараю зруйнована, через паркан, який побудовано ОСОБА_4 , оскільки вказаний акт складено працівниками ПАТ «Харківгаз», які не є експертами у будівельній галузі. Також, акт складено у 21.11.2013, позов пред`явлено у 2020, тобто через сім років, після складення акту. Окрім того, в акті йдеться про, спочатку про флігель, а потім про літню кухню, в той час як ОСОБА_1 зазначає, про зруйновану стінку сараю.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч.1 ст.264 ЦПК України).

Визначення того, що паркан відповідачем побудовано на частині земельної ділянки позивача, а також визначення того, що саме через побудований паркан було зруйновану задню стінку сараю позивача має суттєве значення для правильного вирішення даного спору, а це потребує спеціальні знання у сфері іншій ніж право.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів.

Відповідно до положень ст. 103 ЦПК України для призначення експертизи у справі необхідна сукупність певних умов, зокрема, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд; питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом; учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта; у разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну; питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Сторонам були роз`яснено права, зокрема і право заявити клопотання про проведення експертизи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аналізуючи дану статтю слід зазначити, що судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.

Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 116 ЦПК України призначення експертизи є способом забезпечення доказів.

Позивачем ОСОБА_1 не було заявлено клопотання про проведення судової будівельно технічної експертизи.

Зважаючи, що без проведення експертизи не можливо визначити чи дійсно паркан відповідачем побудовано на земельній ділянці позивача, чи дійсно побудований паркан призвів до руйнування задньої стінки сараю, а інших переконливих доказів того, що будівництво відповідачем паркану істотно порушує її право власності на земельну ділянку та зумовлює застосування такого крайнього заходу відновлення його порушених прав, як демонтаж паркану, позивачем не надано, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 158, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 16,317,391 ЦК України, ст. ст. 152,212 ЗК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод власнику шляхом демонтажу частини цеглового паркану - відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.10.2022

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

СУДДЯ - І.В. Семіряд