Справа № 680/469/22
№2/680/172/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року смт Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання - Стандрійчук М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який поданий його представником - адвокатом Стефківським Володимиром Івановичем, до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача 26100 гривень страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника та 5000 гривень на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23 листопада 2016 року в с.Магала, Новоселицького району, Чернівецької області, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди поліцією внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за №0000701. Постановою слідчого від 30 грудня 2016 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ознак кримінального правопорушення.

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 9373383.

Представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування, серед яких: 26100 гривень в рахунок відшкодування витрат у зв`язку втратою годувальника та 8700 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Відповідач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди. Страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника сплачено не було.

Станом на день смерті ОСОБА_3 право на одержання від загиблого утримання мали його батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_4 .

Позивач є непрацездатною особою та пенсіонером по інвалідності, отже на підставі та у відповідності до норми ч.1 ст.1200 ЦК України мав право на одержання утримання від загиблого сина ОСОБА_3 і має право на відшкодування шкоди, заподіяної його смертю. Відповідачем в ході розслідування страхового випадку, не здобуто жодних доказів, якими б спростовувалися зазначені заявлені вимоги.

Відповідач не прийняв жодного рішення по заяві на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. Таким чином, відповідач не виконав покладені на нього обов`язки і не виплатив позивачу страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника.

Виходячи з того, що право на одержання страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника мають дві особи - позивач і мати загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , до стягнення на користь позивача належить 1/2 частки відшкодування в розмірі 26100 гривень.

Ухвалою судді від 12 липня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подачі відзиву.

Ухвалою суду від 07 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

20 липня 2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив у якому останній позов не визнав з огляду на те, що із поданих представником позивача доказів видно, що офіційного доходу в померлого ОСОБА_3 на день настання смерті, не було.

Разом із тим, позивач не додає до позовної заяви докази щодо своїх доходів, щоб встановити, чи перевищували доходи позивача встановлений законом прожитковий мінімум на місяць, щоб зрозуміти чи справді потребував позивач матеріальної допомоги. Таким чином, позивач не виконав покладений на нього обов`язок та не довів усі обставини на які посилається та доведення яких вимагає дана справа - а саме чи набув позивач права на утримання від ОСОБА_3 .

Сам факт пенсійного віку позивача та проживання його однією сім`єю з померлим не підтверджує обставин, що позивач перебував на утриманні останнього та мав потребу в його матеріальній допомозі.

За таких обставин відповідач, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім того, просив суд здійснити розгляд справи без його участі.

02 вересня 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій останній зазначив, що доводи відповідача є необґрунтованими. Висновок відповідача про те, що позивач не виконав обов`язок по доведенню права на одержання утримання від загиблого сина є безпідставним, адже, таке право прямо випливає з норм ст.1200 ЦК України та ст.202 СК України. Позивач обґрунтовано вважає, що має право на отримання від відповідача відшкодування шкоди, заподіяної смертю його сина. Надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката, сума є реальною та співмірною та не підлягає до зменшення. За таких обставин, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду через свого представника, в судове засідання не прибув.

Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків.

Позивач є батьком ОСОБА_3 (а.с.18).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

На день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_1 , братом ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 (а.с.21).

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 шлюб розірвали 16 березня 2005 року (а.с.20).

23 листопада 2016 року в с.Магала, Новоселицького району, Чернівецької області, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер. За фактом дорожньо-транспортної пригоди поліцією внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за № 0000701. Постановою слідчого від 30 грудня 2016 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ознак кримінального правопорушення (а.с.15-17).

Представник позивача ОСОБА_7 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 23 листопада 2016 року (а.с.13).

Згідно із заявою на виплату страхового відшкодування від 06 серпня 2019 року, позивач, через свого представника ОСОБА_7 , просив виплатити страхове відшкодування за шкоду пов`язану із втратою годувальника у розмірі 26100 гривень, до якої було додано: завірену сільською радою копію пенсійного посвідчення позивача (а.с.14).

Позивач є особою з інвалідністю третьої групи за загальним захворюванням (а.с.22).

08 листопада 2019 року відповідачем надано відповідь на заяву щодо відшкодування шкоди та повідомлено, що для проведення розрахунку страхового відшкодування необхідно надати: довідку пенсійного фонду про розмір отриманої пенсії позивача; рішення суду про підтвердження факту перебування на утриманні або довідку пенсійного фонду про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника; довідку про розмір отриманої заробітної плати потерпілого ОСОБА_3 за рік передуючий дорожньо-транспортній пригоді (а.с.23, 24).

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду, позивач мотивував свої позовні вимоги тим, що він є батьком загиблого ОСОБА_3 є особою з інвалідністю та перебував на його утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Отже, чинним законодавством визначено, що до кола осіб які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, належать: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Зміст поняття «непрацездатні громадяни» визначено у статті 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними громадянами вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до п.п.35.1, 35.2 ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом тридцяти днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої, крім іншого, додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Основним елементом вимоги відшкодування шкоди є доведення факту перебування особи на утриманні померлого та доведення обставини, що допомога, яка надавалася, була для заявника постійним та основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (підпункт «г» пункту 20 постанови Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Звертаючись до суду із позовною заявою позивач вказує на те, що він перебував на утриманні померлого, є непрацездатною особою та особою із інвалідністю.

Статтею 13 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права у межах наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Спеціальним законом (ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») передбачено надання страховику документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, а саме довідку про призначену державну пенсію, надану утриманцям внаслідок втрати годувальника та розмір даної пенсії.

Відповідно до п.п. «є» п.2 ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника до заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника.

Таким чином, для отримання недоотриманого доходу в зв`язку зі смертю годувальника, позивачу необхідно надати до страховика наступні документи: оригінал довідки про стан сім`ї за життя загиблого, оригінал довідки про доходи загиблого за дванадцять місяців до дорожньо-транспортної пригоди, довідку про призначення утриманцю пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ч.4 ст.1166 ЦК України шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільного-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю потерпілого.

Оскільки предметом даного позову є відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого, доказуванню підлягає факт перебування на утриманні померлого та потреба у матеріальній допомозі.

Для обґрунтування своєї позиції, позивачем надана виписка із погосподарської книги (а.с.21), що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_1 , братом ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , та копія пенсійного посвідчення.

Однак, окрім вказаної довідки суду не було надано інших переконливих доказів, що свідчили б про перебування позивача на утриманні ОСОБА_3 та його потреби у матеріальній допомозі. Крім того, матеріали справи не містять довідки про доходи загиблого за останні дванадцять місяців до дорожньо-транспортної пригоди, що унеможливлює встановлення обставини наявності його доходів щодо утримання свого батька.

Сам факт пенсійного віку, наявність інвалідності третьої групи, проживання та реєстрація за однією адресою не підтверджує обставини того, що він перебував на утриманні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року під час розгляду справи № 165/325/17, в якому зазначено, що довідка про склад сім`ї, за відсутності доказів, що допомога померлого в ДТП була основним і постійним джерелом існування для позивача не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні останнього.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують її прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, набуття статусу особи, яка має право на утримання як непрацездатна особа, вона повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України».

Позивачем не надано будь-яких доказів передбачених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України про те, що він перебував на утриманні свого сина та мав дохід, менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України» та що допомога померлого була основним та постійним джерелом його існування.

Таким чином, позивачем не доведено обставин перебування на утриманні загиблого та потребу у матеріальній допомозі від останнього, а тому підстави для стягнення страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника відсутні.

За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову з огляду на його недоведеність.

Згідно із п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову в позові, а позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає віднести судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Враховуючи зазначене та відмову у позові вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 , який поданий його представником - адвокатом Стефківським Володимиром Івановичем, до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 44, .

Суддя О. І. Яцина