ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5127/22 Справа № 199/9721/21 Категорія 50 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з січня 2000 року вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

З моменту припинення фактичних шлюбних відносин відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини та припинив надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11 жовтня 2019 року.

Зазначає, що відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, оскільки коштів, які відповідач сплачує у якості аліментів, на забезпечення належного розвитку та лікування дитини не вистачає, тому вимушена просити суд стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини, пов`язані з розвитком здібностей та лікування дитини у розмірі 68 282 грн., додаткові витрати на дистанційне навчання у розмірі 12 389 грн., витрати на придбання ноутбуку у розмірі 10 000 грн., витрати на лікування доньки в майбутньому у розмірі 15 000 грн., вирішити питання про судові витрати у справі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 5 958,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для часткового задоволення позову та стягнення додаткових витрат на навчання дитини у КЗ «Дніпровська дитяча музична школа №10», внаслідок доведеності особливих обставин, що спричинили понесені витрати на розвиток дитини, а саме схильність дитини до співу.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, стягнення інших понесених позивачем витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі витрати не були зумовлені особливими обставинами, що відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України (далі - СК України) є підставою для їх стягнення з відповідача.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., оскільки така сума відповідає принципу співмірності та розумності й узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) щодо визначення критеріїв розміру гонорару.

Не погодившись з рішенням суду в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на транспортування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця мешкання до місця навчання у КЗ «Дніпровська дитяча музична школа №10», витрат на поглиблене вивчення дитиною англійської мови, та розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення про поглиблене навчання донькою англійської мови приймалось спільно з ОСОБА_2 , який після припинення фактичних шлюбних відносин декілька місяців повертав половину понесених позивачем витрат на навчання дитини англійської мови. Витрати на транспортування дитини до місця навчання є похідними від вимоги про відшкодування витрат на навчання, тому підлягають стягненню з відповідача.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування додаткового рішення суду та ухвалення нового про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судова практика з даного питання сформована та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та діючого законодавства, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним, тому заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною складності справи та наданим послугам адвоката. Акцентує увагу на безпідставному стягненні з неї на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Посилаючись на відповідні правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, зазначає, що суд, здійснюючи розподіл витрат на професійну правничу допомогу, не врахував, що розмір судових витрат на правничу допомогу відповідач зазначав, як орієнтовний і таким, що має бути підтвердженим належними доказами та розрахунком, а відповідно до додаткової угоди від 22 березня 2022 року сума гонорару фіксована та не сплачена у повному обсязі, та буде сплачена після набрання чинності судовим рішенням по справі. Доданий, підписаний сторонами Акт приймання-передачі виконаних робіт від 27 травня 2022 року, вважає передчасним.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині залишених без задоволення позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу на рішення суду слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, тоді як апеляційну скаргу на додаткове рішення суду слід задовольнити та скасувати додаткове рішення у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі починаючи з січня 2000 року почали проживати однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 (а.с.6).

На протязі 2018-2019 років стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 погіршились, вони перестали мешкати разом, вести спільний сімейний бюджет, та нести спільні витрати на утримання, виховання та розвиток дитини.

Після припинення шлюбно-сімейних відносин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по цивільній справі з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11 жовтня 2019 року.

Позивач несе додаткові витрати на утримання дитини, які полягають у наступному.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заняття з англійської мови, відповідно до приведеного розрахунку витрати на навчання з англійської мови складають 21 810 грн., також дитина навчається в МКЗ «Дніпровська дитяча музична школа №10» у класі академічного співу відповідно до розрахунку, витрати на навчання складають 15 689 грн.

До додаткових витрат на дитину ОСОБА_1 також віднесла транспортні витрати (витрати на паливо) на дорогу доньки до МКЗ «Дніпровська дитяча музична школа №10» - за період часу з вересня 2018 року по листопад 2021 року, що за її розрахунком складають 83 593 грн. Транспортні витрати (паливо) на дорогу на заняття з англійської мови 10 560 грн.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

До участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення статті 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19).

Верховний Суд зауважує, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18).

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (постанови Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), від 14 січня 2019 року у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Врахувавши, що брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, зокрема, копій квитанцій та з урахуванням конкретних обставин у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 1/2 частини додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 5 958, 50 грн. оскільки витрати, які понесла позивач у розмірі 11 917,00 грн., зумовлені витратами на навчання дитини у МКЗ «Дніпровська дитяча музична школа №10». Решта витрат не була зумовлена особливими обставинами у розумінні положень статті 185 Сімейного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності здібностей у дитини до вивчення різних мов, зокрема англійської мови, у зв`язку з чим потрібні додаткові витрати, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Сама по собі наявність у відповідача зобов`язання з відшкодування половини витрат на поглиблене вивчення англійської мови не є ключовими у спірних правовідносинах, оскільки не може підтвердити чи спростувати особливих обставин розвитку здібностей дитини, а також затрачених у зв`язку цим відповідних коштів, тому такі витрати не відносяться до додаткових, оскільки не викликані особливими обставинами, а є основними витратами, які батьки несуть на утримання дітей виходячи із своїх матеріальних можливостей.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року, висловленій у справі №336/1488/19, провадження №61-19103св19.

За таких обставин, заняття англійською мовою відноситься до загального розвитку дітей та є волевиявленням її батьків, у даному випадку позивача, а тому покладення на батька обов`язку з відшкодування половини вартості витрат на навчання буде суперечити принципу рівності батьків у вихованні дитини, адже, належним та допустимими доказами не підтверджено, що таке рішення приймалося ними спільно та вони узгоджували між собою необхідність отримання дитиною додаткових спеціальних знань, які безумовно є необхідними кожній дитині, однак, не зумовлені особливими здібностями.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено, що понесення цих витрат зумовлене наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток особливих здібностей дитини і досягнень у вказаних сферах, а не є способом забезпечення дозвілля.

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на транспортування дитини колегія суддів зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19 (провадження № 61-11061св21) зазначено, що «одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення».

Під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час перегляду в суді апеляційної інстанції позивачем не доведено, що транспортування дитини зумовлено виключно необхідністю, у зв`язку зі станом здоров`я чи іншого стану дитини, тому судом першої інстанції вірно встановлено, що транспортування дитини до місця навчання не є додатковими витратами на дитину у відповідності до положень статті 185 СК України, а тому правильно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи доводи щодо незаконності додаткового рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування додаткового рішення суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1 - 6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Відповідно до наявних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, відповідачу були надані адвокатські послуги адвокатом Ясир С.А. за договором про надання правової допомоги № 0716/01-19 від 16 липня 2019 року, який підписаний сторонами. На підтвердження заявленої до відшкодування суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача надав суду копії зазначеного договору, додаткової угоди № 2203-1 від 22 березня 2022 року, акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з професійної правничої допомоги від 27 травня 2022 року, де зазначені зміст наданих послуг та розмір гонорару адвоката.

Представник позивача ОСОБА_4 посилаючись на необґрунтованість понесених судових витрат на правничу допомогу, просила суд відмовити у їх задоволенні. При цьому зазначила про те, що відповідачем не було подано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи та не доведено співмірність витрат на правничу допомогу в розмірі 15 736 грн зі складністю даної справи, обсягом правничої допомоги, що не відповідають критерію розумності їхнього розміру та значенню справи для відповідача. Витрачений час, зазначений у акті приймання передачі виконаних робіт від 15 травня 2022 року, вважає завищеним, оскільки судове засідання у справі за участю сторін відбулося виключно один раз, а рішення у справі приймалося без участі сторін. Даний спір нескладний, судова практика в даному питанні сформована, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та діючого законодавства, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, тому заявлена правова допомога є не співмірною складності справи та наданим послугам адвоката. Крім того, наголошує, що з огляду на предмет спору, а саме відмову відповідача добровільно надавати матеріальну допомогу на задоволення потреб дитини, що спонукало останню звернутися до суду з метою захисту прав та інтересів дитини, тому стягнення судових витрат на правову допомогу відповідача прямо суперечить інтересам дитини, оскільки їх розмір значно перевищує стягнуті кошти на потреби дитини.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, справа № 815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року, справа № 826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року, справа № 922/1163/18).

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, колегія суддів приходить до висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правничу допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20.

Колегія суддів звертає увагу, що одночасно з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, представником відповідача було подано клопотання про залучення доказів витрат на професійну правову допомогу у розмірі 15 097,60 грн. Разом з тим, додаткова угода №2203-1 від 22 березня 2022 року до договору про надання правової допомоги №0716/01-19 від 16 липня 2019 року (а.с. 108), містить погодження сторонами умови про сплату адвокату гонорару у розмірі 16 000 грн. незалежно від обсягу проведених робіт протягом 30 календарних днів з дати набрання чинності рішенням суду у справі. У відзиві відповідача на позовну заяву, (а.с.41-47) зазначено дещо інше, про те, що орієнтовний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 16 000 грн., детальний та остаточний розрахунок суми судових витрат, разом з доказами підтверджувальними витрати на професійну пpавничу допомогу будуть нaдані суду останнім в порядку передбаченому положеннями ст.ст. 141, 246, 259,270 ЦПK України.

Разом з цим, на час складання та подачу відзиву, а саме 29 березня 2022 року розмір судових витрат на правничу допомогу вважається відповідачем орієнтовним і таким, що має бути підтверджений належними доказами та розрахунком, а відповідно до додаткової угоди від 16 липня 2022 року гонорар у розмірі 16 000 грн. - фіксована та така, що не сплачена при підписанні, а має бути сплачена в майбутньому, після набрання судового рішення по справі чинності. Саме по собі погодження між сторонами у додатковій угоді №2203-1 від 16 липня 2019 року сплату гонорару у розмірі 16 000 грн. без деталізації та без визначення оплати послуг за годину є не детальним, не повним та таким, що вказує на маніпуляції при здійсненні розрахунку.

Відповідно до умов укладеної додаткової угоди, кінцевий термін виконання обов`язків адвоката за договором №0716/01-19 про надання правової допомоги від 16 липня 2019 року становить - набрання чинності судового рішення у справі, але станом на 08 червня 2022 року судове рішення по справі ще не набрало чинності, та набирає чинності після процедури апеляційного оскарження.

Отже, правових підстав, для стягнення з позивача, як не сторони по договору, на користь відповідача, за невиконану роботу, вартість фактично не понесених витрат згідно детального та обґрунтованого розрахунку, а лише зафіксованої суми, не має. Отже, акт приймання-передачі підписано передчасно.

Частинами 1,2,3 статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин (частина перша статті 246 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які він має намір понести на правничу допомогу. Не був доданий такий розрахунок і до заяви відповідача.

Разом з цим, аналіз частини 2 статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Згідно частини 3 статті 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18, за якою необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Фактично представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти визначеного судом розміру витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на предмет спору, оскільки саме відмова відповідача добровільно надавати матеріальну допомогу на задоволення потреб дитини, спонукала останню звернутися до суду з метою захисту прав та інтересів спільної дитини сторін. При цьому, стягнення судових витрат на правову допомогу відповідача прямо суперечить інтересам дитини, оскільки їх розмір значно перевищує стягнуті кошти на потреби дитини.

У клопотанні про ухвалення додаткового рішення у справі представник відповідача робить розрахунки суми, яка на його думку підлягає стягненню саме з позивача, оскільки позов задоволено частково.

Однак, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, предмету, характеру спірних правовідносин, пріоритетності інтересів дитини та фінансового стану обох сторін, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги на додаткове рішення суду та вважає необхідним відмовити у стягненні судових витрат на професійну правову допомогу.

Таким чином, апеляційна скарга на рішення суду підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, тоді як апеляційна скарга на додаткове рішення підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2022 року - задовольнити.

Додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова