_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 519/936/21
Провадження № 2/947/1158/22
07.10.2022 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Огренич І.В.,
при секретарі - Грабовій Т.П.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі заяву Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення,-
Комунальне підприємство теплових мереж «Южтеплокомуненерго» звернулося до суду з заявою та просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 1750 гривень. При цьому заявник посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року у справі №519/936/21 задоволено позов Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. 24 травня 2022 року представником позивача адвокатом Нестерович О.П., було подано до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, до якої було додано докази понесення витрат у розмірі 1750 гривень. Проте, при ухваленні рішення судом не вирішено питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що входять до складу судових витрат, а тому вони вимушені звернутись до суду з даною заявою.
Учасники процесу до судового засідання не з`явились, повідомлялись.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2022 року у справі №519/936/21 задоволено позов Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Однак, при ухваленні рішення, судом не вирішено питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.3 п.1 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Конституційний Суд зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.
При цьому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача у суді представляла адвокат Нестерович Олеся Петрівна на підставі договору про надання правової допомоги № 1/21 від 11 січня 2021 р..
Вартість послуг, наданих адвокатом Нестерович О.П. складають 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень, що підтверджується копією Акту №35 від 14.09.2021р. приймання передачі наданих послуг до договору №1/21 від 11.01.2021р.; копією рахунку №35-1/21 від 13.09.2021 року; копією платіжного доручення з відміткою банку №1 від 17.09.2021р.
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 1 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3)судом не вирішено питання про судові витрати;
4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
При таких обставинах, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що заява Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 133,137,141, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.