Провадження № 4-с/761/16/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Шаповала М.С.,

за участі:

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Грошової С.В., в якій скаржник просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича щодо стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 54 668,09 грн основного боргу, 6 065,98 грн виконавчого збору та 300,00 грн витрат виконавчого провадження, а всього 61 034,07 грн у виконавчому провадженні №60640958 від 19.11.2019, що здійснювалось шляхом зарахування коштів на рахунок стягувача ОСОБА_1 по виконавчих провадженнях, стягувачем в яких є АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

- за наслідком визнання дій протиправними зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича вжити заходів щодо повернення стягнутих з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 54 668,09 грн основного боргу, 6 065,98 грн виконавчого збору та 300,00 грн витрат виконавчого провадження, а всього 61 034,07 грн у виконавчому провадженні №60640958 від 19.11.2019.

Подана скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження від 19.11.2019 №60640958 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 109 976,50 грн за виконавчим листом від 05.02.2018 у справі №761/14537/15-ц. 13.02.2018 вказаний виконавчий лист пред`явлено стягувачем до виконання, а 16.02.2018 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом О.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, яким виконавчий лист повернуто стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку-боржника АТ «Банк «Фінанси та Кредит». За наслідками вирішення скарги стягувача ОСОБА_1 на вказане рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постановою Верховного Суду від 06.11.2019 визнано неправомірним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 лютого 2018 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва; зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти до виконання виконавчий лист №761/14537/15-ц, виданий 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

Станом на час подання скарги, численні заяви АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до органу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження №60640958 залишено без задоволення, а у відповідь на адвокатський запит повідомлено: «на виконання постанови Верховного Суду від 06.11.2019 після відкриття виконавчого провадження №60640958 було здійснено низку необхідних та передбачених законом виконавчих дій, спрямованих на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду у справі №761/14537/15-ц, у тому числі й шляхом перерахування на депозитний рахунок відділу коштів в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» іншими відділами державної виконавчої служби; залишок коштів, що підлягає стягненню на користь стягувача, складає 55 308,41 грн, залишок виконавчого збору 4931,67 грн».

Додатково скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 січня 2021 року у справі №910/17648/18 встановлено, що 17.11.2020 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63178355 про стягнення з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 40 319,99 грн судового збору, оскільки цей борг в повному обсязі стягнуто на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби та перераховано на користь стягувача в рамках виконавчого провадження №60640958, оскільки стягувач АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні №60640958.

Скаржник зазначає, що з метою виконання рішення суду у справі №761/14537/15-ц Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» подано зміни №16 до переліку (реєстру) вимог кредиторів банку, які затверджені рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.07.2018 №1839, і таким чином вимоги стягувача включені до восьмої черги кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 лютого 2021 року матеріали справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року скаргу було повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

07 липня 2021 року вказана цивільна справа надійшла на адресу суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 липня 2021 року матеріали скарги було передано на розгляд судді Фроловій І.В.

16 липня 2021 року на адресу суду надійшов запит від Касаційного цивільного суду Верховного суду про направлення справи до Верховного суду для розгляду справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року було зупинено провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року змінено шляхом зміни її мотивувальної частини, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові Верховного Суду.

У жовтні 2021 року вказана цивільна справа надійшла на адресу суду.

Ухвалами Шевченківського районного суду міста Києва від 04 січня 2022 року було відновлено провадження у справі, та залишено скаргу без руху для усунення недоліків.

Після усунення скаржником недоліків скарги, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року справу призначено до судового розгляду; витребувано у державного виконавця матеріали виконавчого провадження №60640958 для огляду в судовому засіданні.

Скаржник про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив.

Суб`єкт оскарження - державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, матеріалів виконавчого провадження №60640958 для огляду в судовому засіданні не надав. Водночас, неявка належно повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до положень частини другої статті 450 ЦПК України.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_1 засобами підсистеми "Електронний суд" подав до суду письмове заперечення проти задоволення скарги, а також заяву про стягнення судових витрат відповідно до статті 452 ЦПК України; в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги з підстав, викладених в поданому письмовому запереченні, посилаючись на норми права щодо обов`язковості судових рішень та відповідні правові висновки Верховного Суду, рішення Конституційного Суду України, практику ЄСПЛ.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.

Як встановлено судом, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з вказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит», делеговано їй відповідні повноваження ліквідатора банку.

Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року у справі №761/14537/15-ц стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 109 976,50 грн.

Відповідний виконавчий лист від 05 лютого 2018 року пред`явлено стягувачем на виконання 13 лютого 2018 року, а 16 лютого 2018 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом Олександром Вікторовичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, яким виконавчий лист повернуто стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання на підставі пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації боржника АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За наслідками вирішення скарги стягувача на вказане рішення державного виконавця, постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №761/14537/15-ц визнано неправомірним та скасовано рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 лютого 2018 року у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №761/14537/15-ц, виданого 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, а також зобов`язано Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти до виконання виконавчий лист №761/14537/15-ц, виданий 05 лютого 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва, відкрити виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

На виконання вказаної постанови Верховного Суду, постановою від 21 листопада 2019 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шереметом Олександром Вікторовичем відкрито виконавче провадження №60640958 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 109 976,50 грн за виконавчим листом, виданим Шевченківським районним судом міста Києва 05.02.2018 у справі №761/14537/15-ц.

На примусовому виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №60640958 про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 боргу 109 976,50 грн за виконавчим листом від 05.02.2018 у справі №761/14537/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що на час подання скарги вказаний виконавчий документ виконано частково, а саме на виконання постанови Верховного Суду від 06.11.2019 після відкриття виконавчого провадження №60640958 було здійснено низку необхідних та передбачених законом виконавчих дій, спрямованих на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, у тому числі шляхом перерахування на депозитний рахунок відділу коштів в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» іншими відділами державної виконавчої служби.

Частину коштів стягнуто з боржника та перераховано стягувачу. Залишок коштів, що підлягає стягненню на час подання скарги - 55 308,41 грн, залишок виконавчого збору 4 931,67 грн.

Також, ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 у справі № 910/17648/18 встановлено, що 17.11.2020 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63178355 про стягнення з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 40 319,99 грн судового збору, оскільки цей борг в повному обсязі стягнуто та перераховано стягувачу в рамках виконавчого провадження №60640958, оскільки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні №60640958.

Щодо вимог скаржника, суд дійшов до наступних висновків.

При вирішенні цієї справи суд керується насамперед нормами прямої дії та найвищої юридичної сили Конституції України, у статті 129 якої обов`язковість судових рішень віднесено до основних засад судочинства.

За змістом статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує самій сутності права на справедливий суд (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення КСУ від 26 червня 2013 року №5-рп/2013).

У Рішенні №2-рп(ІІ)/2019 від 15 травня 2019 року Конституційний Суд України окремо наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні частиною другою статті 129-1 Конституції України; порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності дотримання державою принципу обов`язковості судових рішень. Так, зокрема, у рішеннях "Шмалько проти України", №60750/00, 20.07.2004, §43; "Савицький проти України", №38773/05, 26.07.2012, §147; "Глоба проти України", №15729/07, 05.07.2012, §§26-27; "Бурдов проти Росії", №59498/00, 07.05.2002, §32 ЄСПЛ зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній з сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення, отже виконання рішення слід розглядати як невід`ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи статті 6 Конвенції щодо права на справедливий суд ("Ромашов проти України", №67534/01, 27.07.2004, §42; "Дубенко проти України", №74221/01, 11.01.2005, §44; "Шаренок проти України", №35087/02, 22.02.2005, §25; "Горнсбі проти Греції", №18357/91, 19.03.1997, §40; "Іммобільяре Саффі проти Італії", №22774/93, 28.07.1999, §66).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання винесеного на його користь судового рішення становить втручання у право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції ("Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, 15.10.2009, §52).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці ("Фуклєв проти України", №71186/01, 07.06.2005, §84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для того, щоб виконати остаточне рішення суду, та діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимог статті 6 Конвенції ("Comingersoll S.A. проти Португалії", №35382/97, 06.04.2000, §23; "Глоба проти України", №15729/07, 05.07.2012, §27).

У вказаних рішеннях ЄСПЛ також окремо наголосив на тому, що сама правова природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України, статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вирішуючи справу за скаргою стягувача на дії та рішення державного виконавця з повернення без прийняття до виконання виконавчого листа на підставі п.4 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2019 року саме у цій справі №761/14537/15-ц дійшов висновку, що наявність норми пункту 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо НБУ прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Зазначеною постановою Верховний Суд не тільки визнав неправомірним та скасував рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеремета Олександра Вікторовича у формі повідомлення про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа, а й зобов`язав відповідний орган державної виконавчої служби прийняти до виконання виконавчий лист у цій справі №761/14537/15-ц, відкрити відповідне виконавче провадження та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 квітня 2018 року у справі №910/11908/16 та від 15 квітня 2020 року у справі №761/24136/15-ц.

За змістом цих висновків, перебування банку-боржника в процедурі ліквідації не перешкоджає відкриттю виконавчого провадження та вчиненню виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення, оскільки норми будь-якого закону не можуть суперечити принципу верховенства права, меті й завданню цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

При вирішенні цієї справи суд враховує також правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі №905/2458/16 про те, що принцип обов`язковості судового рішення та обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин справи, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню; дії (бездіяльність) та рішення виконавця підлягають оцінці судом з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення; оцінка обставин справи, доводів учасників справи та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.

Суд відхиляє доводи скарги про фактичне виконання скаржником судового рішення у виконавчому провадженні №60640958 за виконавчим листом №761/14537/15-ц від 05.02.2018 «шляхом акцептування у восьму чергу кредиторів», як не підтверджені жодними доказами.

Окрім того, судове рішення про стягнення коштів підлягає виконанню у чіткій і повній відповідності до його резолютивної частини, а саме шляхом виплати коштів, а не шляхом включення до восьмої чи іншої черги кредиторів.

Законодавство не містить норм, які б дозволяли боржникам виконувати судові рішення про стягнення коштів шляхом акцептування в чергу кредиторів.

Зокрема, не містить таких норм і Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на який посилається скаржник у своїй скарзі.

Водночас, «акцептування кредиторських вимог» на підставі судового рішення можливе виключно за умови, якщо в резолютивній частині такого судового рішення міститься зобов`язання акцептувати кредиторські вимоги в ту чи іншу чергу, а саме судове рішення ухвалено за зверненням кредитора згідно з принципом диспозитивності, закріпленим у відповідних процесуальних нормах. Тому посилання скаржника на норми "Порядку складання і ведення акцептованих вимог кредиторів" від 21.08.2017 №3711, а також твердження про виконання рішення суду «шляхом включення у восьму чергу кредиторів» не можуть братися до уваги судом при розгляді цієї справи.

Суд також відхиляє доводи скаржника про пріоритет норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перед нормами інших законів, оскільки жодні норми будь-якого закону не можуть мати пріоритет перед конституційними нормами прямої дії та найвищої юридичної сили, зокрема статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень та щодо обов`язку держави забезпечити їх виконання, та не можуть суперечити принципу верховенства права, меті й завданню цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Крім того, дії боржника на виконання рішення суду не можуть слугувати підставою для визнання протиправними виконавчих дій виконавця, спрямованих на виконання рішення.

Суд відхиляє доводи скарги щодо протиправності перерахування на користь стягувача сум, стягнутих на рахунок органу державної виконавчої служби з боржника в іншому виконавчому провадженні, в якому АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є стягувачем.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Перераховуючи на користь стягувача ОСОБА_1 кошти, які надійшли на рахунки органів ДВС для обліку депозитних сум в інших виконавчих провадженнях, в яких АТ «Банк «Фінанси та Кредит» є стягувачем, державний виконавець діяв правомірно та відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, встановлені судом обставини та наведені у скарзі доводи не надають підстав для визнання протиправними дій державного виконавця, вчинених у виконавчому провадженні №60640958, спрямованих на виконання остаточного судового рішення.

Суд також зауважує, що заявлена в прохальній частині скарги вимога про зобов`язання державного виконавця вжити заходів щодо повернення боржнику коштів, стягнутих та перерахованих стягувачу з у виконавчому провадженні №60640958, не може бути вирішена в порядку судового провадження за скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Такі вимоги, за наявності підстав, вирішуються виключно в порядку повороту виконання рішення суду, який передбачено статтею 444 ЦПК України.

За змістом частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремета Олександра Вікторовича у виконавчому провадженні №60640958 є правомірними, а тому скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Суд керується положеннями статті 452 ЦПК України, згідно з якими судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження витрат заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_1 на професійну правову (правничу) допомогу адвоката, а саме: за вивчення наданих матеріалів, розробку стратегії захисту прав клієнта, аналіз релевантної судової практики - 800 грн; за складання заперечення на скаргу - 1 200 грн, за інструкційну консультацію з самопредставництва в суді першої інстанції - 800 грн, а загалом - 2 800 грн.

Заявлений розмір витрат є обґрунтованим та співмірним із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Беручи до уваги вимоги ст.ст. 15, 133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи залишення скарги без задоволення, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд покладає судові витрати стягувача ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 2 800 грн на скаржника: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 18, 133-141, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, на дії державного виконавця - залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (адреса місцезнаходження - м. Київ, вул. Дегтярівська, 48, ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 800,00 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити учасників справи:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», адреса місця знаходження - 04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 60, ,

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шеремет Олександр Вікторович, адреса місця знаходження - 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110.

Суддя: