Справа № 211/2806/22
Провадження № 2-о/211/97/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ткаченко С.В.

при секретарі Андрійченко А.Ю.,

за участі представника заінтересованої особи Маркози Н.О.. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт, що вона постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року і проживає на території України до теперішнього часу.

На підтвердження своїх вимог заявник ОСОБА_1 зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Чусовий Молотовської області, республіка РСФСР. У 1961році вона прибула з міста Чусовий Пермської області до міста Кривий Ріг з метою постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . 27 січня 1978 року вона отримала паспорт громадянина СРСР НОМЕР_1 , виданий Жовтневим районним відділенням внутрішніх справ міста Кривого Рогу. Однак зазначений паспорт колишнього Радянської Соціалістичної Республіки втрачено, а паспорт громадянина України вона не отримувала. Тому, 26 травня 2022 року вона звернулася до Покровського Відділу у місті Кривому Розі Головного управління ДМС у Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорту громадянина. Листом № 1227-646/000234-22 від 26.05.2022 Покровського Відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області заявника повідомлено, що у зв`язку з тим, що у 2016 році відбулася реформа системи реєстрації в Україні, Державна міграційна служба України не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб, а законодавством на теперішній час не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік осіб та відповідає за їх збереження, наявні архівні документи не передавались на постійне зберігання до державних архівів України або територіальних органів ДМС. З огляду на перелік документів, визначених Порядком, необхідних при подачі заяв для встановлення належності до громадянства України одним із документів є рішення суду про встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. Тобто рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і до теперішнього часу, необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України, сам факт постійного безперервного проживання заявника підтверджується долученими до заяви письмовими доказами. Таким чином, заявник вважає, що вона на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" дійсно постійно проживала на території України, а тому наявні підстави для задоволення заяви в порядку, передбаченому ст. ст. 315-319 ЦПК України. Враховуючи зазначене, зважаючи на те, що вона у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації її прав у визначений законом спосіб, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року прийнято заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження .

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, представник заявника-адвокат Кадук В.В звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Маркоза Н.О. в судовому засіданні при вирішенні даної заяви поклалася на розсуд суду.

Згідно письмових пояснень представника заінтересованої особи за довіреністю Маркози Н.О. від 23 вересня 2022 року встановлено, що згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Покровської районної у місті ради від 20.09.2022 вих. 02-01-47/4-616, реєстрація на території України станом на 24.08.1991 року гр. ОСОБА_1 , документально підтверджено.

Суд, вислухавши представника заінтересованої особи ОСОБА_2 , всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження: місто Чусовий Молотовської області, республіка Р.С.Ф.С.Р., що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 16.08.1955, копія свідоцтва міститься у матеріалах справи ( а.с. 7 ) .

У 1961 році заявник ОСОБА_1 прибула з міста Чусовий Пермської області до міста Кривий Ріг з метою постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з домової книги, виданої за підписом паспортиста КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31» Дільниця № 2 від 29.11.2012, копія виписки міститься у матеріалах справи ( а.с. 7 ).

27 січня 1978 року ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина СРСР НОМЕР_1 , виданий Жовтневим районним відділенням внутрішніх справ міста Кривого Рогу, що підтверджується рядком 7 вищезазначеної виписки з домової книги, виданої за підписом паспортиста КП «Житлово-експлуатаційна організація № 31» Дільниця № 2 від 29.11.2012.

ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник народила доньку ОСОБА_4 , місце народження дитини: Україна, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 від 02.08.2016, копія свідоцтва міститься у матеріалах справи ( а.с. 8 ).

У 1979 році ОСОБА_5 закінчила повний курс вечірньої середньої школи № 4 міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, що підтверджується Атестатом про середню освіту НОМЕР_4 від 23.06.1979, копія Атестату міститься у матеріалах справи ( а.с. 8 ).

16 грудня 1982 року заявник розірвала шлюб з ОСОБА_6 , місце реєстрації розірвання шлюбу: «Жовтневый Отдел ЗАГС г. Кривой Рог», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_5 від 16.12.1982 копія свідоцтва міститься у матеріалах справи ( а.с. 9 ).

Архівною довідкою № 12/25-02/415 від 08.07.2022, архівним витягом наказу № 88 від 05.12.1979 та архівною довідкою відомостей про заробітну плату підтверджується факт, що з 28 червня 1976 року по 01 грудня 1979 року заявник ОСОБА_1 працювала «мл. продавець, магазин № НОМЕР_6 » Промтоварного ВРП РУ ім. Дзержинського, копії зазначених документів долучені до заяви ( а.с. 9 ).

Архівною довідкою № 12/25-02/415 від 08.07.2022, архівним витягом наказу № 113 від 11.10.1984, архівним витягом наказу № 80-К від 21.07.1988 та архівною довідкою відомостей про заробітну плату підтверджується факт, що з 24 жовтня 1984 року по 20 липня 1988 року заявник ОСОБА_1 працювала «мл. продавець, магазин № НОМЕР_6 » Промтоварного ВРП РУ ім. Дзержинського, копії зазначених документів долучені до заяви.

Відповідно до пункту 20 Особової картки б/н працівника Промтоварного ВРП РУ ім. Дзержинського ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також підтверджено факт, що ОСОБА_1 мала паспорт: НОМЕР_1 , виданий «ОВД Жовтневого р-н Кр. Рог 27.01.1978», оригінал особової картки в Архівному відділі Виконкому Криворізької міської ради, копія міститься в матеріалах справи.

Архівною довідкою № 12/25-02/415 від 08.07.2022 та архівною довідкою відомостей про заробітну плату З 29 жовтня 1990 року (наказ № 96 від 26.10.90) підтверджується факт, що по вересень 1993 року заявник ОСОБА_1 працювала «обработчик туш 2 раз., п/у цех, продавець пирожков» у Криворізькому птахокомбінаті, копії зазначених документів містяться в матеріалах справи.

Актом за підписами сусідів підтверджується факт фактичного місця проживання без реєстрації заявника ОСОБА_1 в період з березня 1991 року по травень 1993 року за адресою: АДРЕСА_1 . Цим же Актом сусіди також підтвердили факт праці заявника у цей період у Криворізькому птахокомбінаті, копія акту від 18.03.2013, засвідченого начальником КП «ЖЕО-31 Дільниця № 2» Кисель В.П. долучено до матеріалів справи ( а.с. 15 ).

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, ОСОБА_1 у період з 10.11.1989 по 25.02.1994 була офіційно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 5359 від 27.05.2022, копія довідки міститься в матеріалах справи ( а.с. 15 ).

Актом за підписами сусідів підтверджується факт фактичного місця проживання без реєстрації заявника ОСОБА_1 в період з 2005 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 , копія акту від 08.08.2022, засвідченого головою Територіального комітету «Залізничний» Лукіною Л.С. долученодо матеріалів справи ( а.с. 16 ).

Договором купівлі-продажу ВСС № 340526 від 27.05.2005, Витягом з Державного реєстру правочинів № 1042661 від 27.05.2005, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18608483 від 22.04.2008 підтверджуєтся, що будинок АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності рідній дочці заявниці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а особистість ОСОБА_4 підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_7 , виданий Жовтневим РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 06.06.2008, копії зазначених документів містяться в матеріалах справи.

Також, факт перебування заявника ОСОБА_1 у місті Кривий Ріг на даний період часу підтверджується чисельними направленням останньої на лабораторні дослідження лікаря «БМДЦ» місцем розташування якого є: АДРЕСА_4 .

26 травня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Покровського Відділу у місті Кривому Розі Головного управління ДМС у Дніпропетровській області за адресою: 50014, м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, 7 з заявою про видачу паспорту громадянина України. Однак листом № 1227-646/000234-22 від 26.05.2022 Покровського Відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області заявнику повідомлено, що необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року…», копія листа долучена до матеріалів справи( а.с. 6 ) .

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» регламентовані випадки належності до громадянства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Пунктом другим цієї норми Закону встановлено, що особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до частин першої,другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба,рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно- проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української PCP на момент набрання законної сиди вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною першою статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно зявнику для отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації її прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 653/1308/18). Тобто, суд вважає, що наданими заявником документами підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 до 24 серпня 1991 року у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України Про правонаступництво України» та входила на момент проживання заявника до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). А також наданими доказами підтверджується факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України і до теперішнього часу, а тому для набуття громадянства України, зокрема отримання паспорту громадянина України можливо встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року і до теперішнього часу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) дійсно постійно проживала на території України і на теперішній час проживає, а тому наявні підстави для задоволення заяви в порядку, передбаченому ст. ст. 315-319 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст.258, 259, 263, 265, 272, 293, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року і проживає на території України до теперішнього часу.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко