Провадження № 22-ц/801/1738/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 рокуСправа № 127/13606/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 127/13606/22 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранова Оксана Олександрівна, про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків недійсності правочину,

за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Желіховського Володимира Миколайовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року, постановлену у складі судді Медяної Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Куранова О.О., про визнання недійсним договору дарування та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою суду від 06.07.2022 дана позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175 та ст.177 ЦПК України.

Так позивач звертаючись до суду із даною позовною заявою, просила суд визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення: кафе в будівлі магазину № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 104 кв. м. та земельних ділянок площею 0, 0013 га, кадастровий номер :03:002:0020 та площею 0, 0110 га, кадастровий номер :03:002:0019; скасувати державну реєстрації права власності на зазначені вище нежитлове приміщення та земельні ділянки; визнати за нею право власності на вказані нежитлове приміщення та на земельні ділянки. Ціну позову вказано 372 290,00 грн.

У позовній заяві у порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не було вказано та не обґрунтовано вартість предмета позову на час звернення позивача до суду з даною позовною заявою, не зазначено доказів, які підтверджують дійсну вартість спірного майна на час подачі позову.

Крім того, ухвалою суду від 06.07.2022 про залишення позовної заяви без руху, позивачу роз`яснено про необхідність сплатити 1984, 80 грн. судового збору, тобто по 992,40 грн. за кожну вимогу немайнового характеру.

27.07.2022 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Желіховський В.М. отримав копію зазначеної вище ухвали суду, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка, однак, недоліки визначені ухвалою суду від 06.07.2022 позивач усунув частково.

Так позивачем на виконання вимогу ухвали від 06.07.2022 надано до суду позовну заяву у новій редакції, у якому зазначено ціну позову у розмірі 2 965 915,00 грн. та долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 8 682,10 грн.

Таким чином позивач фактично сплатив судовий збір на суму 12 455,01 грн. (квитанція на суму 3 722,91 грн від 29.06.2022, та квитанція на суму 8 682,10 грн від 03.08.2022.

Однак, як зазначено в ухвалі від 06.07.2022 про залишення позовної заяви без руху, окрім вимоги майнового характеру про визнання права власності, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру: про визнання договору дарування нежитлового приміщення та земельних ділянок недійсним та про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення та земельні ділянки, а тому, враховуючу визначену ціну позову, позивачу необхідно було сплати судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 12 405,00 грн. та 1984, 80 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу, оскільки, позивачем не в повній мірі усунуто недоліки позовної заяви, про які вказані в ухвалі суду від 06 липня 2022 року, а саме: позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір.

Не погодившись із зазначеною ухвалою представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Желіховський Володимир Миколайович подав апеляційну скаргу. Посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, просив скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили .

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам у повній мірі.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, про які вказані в ухвалі суду від 06 липня 2022, в повному обсязі, а саме: позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, з врахуванням заяви про усунення недоліків, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Колегія судді звертає увагу на те, що зазначаючи в ухвалі про повернення позовної заяви ту підставу, що позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Оскільки, позивачем оплочено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у максимальному розмірі, позивач вважав, що ця сума достатня та охоплює всі позовні вимоги, про що ним зазначено у новій редакції позовної заяви.

Відповідно до статті 127 ЦПК 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Колегія суддів враховуючи вище, звертає увагу суду першої інстанції на те, що суд з власної ініціативи має можливість продовжити процесуальний строк для усунення недоліків, а саме надавши позивачу додатковий строк для доплати судового збору за вимоги немайнового характеру відповідно до п. п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу суду першої інстанції від 16 серпня 2022 року скасувати.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Желіховського Володимира Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 серпня 2022 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник