ПОСТАНОВА

іменем України

06 жовтня 2022 року м. Кропивницький

справа № 383/76/21

провадження № 22-ц/4809/913/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Фермерське господарство Івашини Володимира Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства Івашини Володимира Володимировича на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2022 року у складі судді Замши О.В.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Фермерського господарства Івашини Володимира Олексійовича (ФГ Івашини В.О.) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №120091, виданого 25 травня 1999 року він є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер :02:000:0091, площею 5,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мар`янівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Зазначав, що у січні 2021 року йому стало відомо, що на підставі договору оренди землі, укладеного 24 грудня 2020 року начебто між ним та ФГ Івашини В.В., державним реєстратором Кропивницької районної державної адміністрації Кіровоградської області Шведенко Ольгою Юріївною було проведено реєстрацію речового права на оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0091 за відповідачем. Позивач стверджує, що не укладав з відповідачем жодного договору оренди землі щодо належної йому земельної ділянки та не мав наміру на його укладання.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточненої позовної заяви (т.1 а.с.85-87), просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 5,97 га, кадастровий номер :02:000:0091, шляхом повернення її з незаконного володіння Фермерського господарства ОСОБА_2 (далі по тексту ФГ Івашини В.В.) та скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 5,97 га, кадастровий номер :02:000:0091.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2022 року задоволено клопотання сторони позивача та замінено неналежного відповідача - Фермерське господарство Івашини Володимира Олексійовича на належного - Фермерське господарство Івашини Володимира Володимировича.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2022 року позов задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 5,97 га з кадастровим номером :02:000:0091 шляхом повернення її з незаконного володіння ФГ ОСОБА_2 . Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) ФГ Івашини В.В. щодо земельної ділянки площею 5,97 га з кадастровим номером :02:000:0091, що зареєстроване 24 грудня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 39934547, та припинено право оренди ФГ ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0091 за договором оренди від 24 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ФГ Івашини В.В. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ФГ Івашини В.В. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокатка Завгородня В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії КР №120091, виданого 25 травня 1999 року Бобринецькою районною радою Кіровоградської області, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0091, площею 5,97 га, розташованій на території Мар`янівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.20).

Як убачається з інформації від 24 грудня 2020 року за№39934547 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Кропивницької районної державної адміністрації Шведенко Ольгою Юріївною внесений запис про державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0091 на підставі договору оренди землі від 24 грудня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ФГ Івашини В.В. (т.1 а.с.21).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що волевиявлення позивача на укладення договору оренди у встановлений законом спосіб не було, а наявність державної реєстрації права оренди на належну позивачу земельну ділянку та користування нею іншою особою порушує право позивача як власника земельної ділянки на користування нею.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочином є вольова дія, тобто поєднання волі та волевиявлення сторін. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст.203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (постанова Верховного суду України від 18 грудня 2013 року № 6-127цс13).

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, звертаючись з позовом про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, повернення земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ОСОБА_1 стверджував, що спірного договору оренди землі з відповідачем він не укладав та не підписував, волевиявлення та наміру на його укладення не мав, інших осіб на вчинення правочинів щодо належної йому земельної ділянки не уповноважував, екземпляр спірного договору не отримував, не знайомився з його змістом та не приймав участі у державній реєстрації такого договору. Зазначені доводи мав намір підтвердити висновком почеркознавчої експертизи.

Однак, встановивши відсутність у сторін та державного реєстратора оригіналу спірного договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач не спростував доводи позивача про відсутність його волевиявлення на укладання договору оренди землі від 24 грудня 2020 року, а також не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, дійсно, не можна прийняти до уваги наданий відповідачем платіжний документ на підтвердження переказу коштів на рахунок позивача, оскільки останній не містить інформації про волевиявлення позивача на отримання коштів у такий спосіб та не підтверджує факту підписання договору оренди, а також факту існування договірних відносин.

Встановивши, що волевиявлення позивача на укладення договору оренди у встановлений законом спосіб не відбулося, а відтак правочин не було вчинено, а також те, що ОСОБА_1 , як власник спірної земельної ділянки, бажає розпорядитися нею на власний розсуд, усунувши перешкоди у користуванні земельною ділянкою та, повернувши її собі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність порушення його прав, вказавши про обрання ним належного способу захисту.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації також є ефективним, з огляду на те, що відновлення порушеного права буде забезпечене шляхом скасування державної реєстрації реєстрацію речового права - права оренди та припинення права оренди відповідача на земельну ділянку.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За встановлених обставин наявності в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію, проведену державним реєстратором Кропивницької районної державної адміністрації Шведенко Ольгою Юріївною за ФГ Івашини В.В. права оренди на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0091, на підставі договору оренди від 24 грудня 2020 року, на укладання якого у позивача не було волевиявлення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування такої державної реєстрації. Крім того, суд першої інстанції, встановивши наявність підстав для задоволення позову в частині скасування державної реєстрації речового права, з огляду на положення ст.16 ЦК України, за якою суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, з метою ефективного захисту порушеного права, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав також для припинення права оренди за ФГ ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0091 за договором оренди від 24 грудня 2020 року, який між ОСОБА_1 та ФГ Івашини В.В. не укладався.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства Івашини Володимира Володимировичазалишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.А. Письменний