Справа № 462/3848/20
УХВАЛА

29 вересня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Гедз Б. М.,

за участю секретаря судових засідань Ясниської В. Я.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові заяву ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку та стягнення грошової компенсації за частку в нерухомому майні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить суд відстрочити виконання судового рішення за результатами апеляційного перегляду від 27.06.2022 року у цивільній справі № 462/3848/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку та стягнення грошової компенсації за частку в нерухомому майні в частині щодо сплати позивачу компенсації 402 371, 75 грн строком на 1 рік або ж розстрочити виконання вказаного рішення на цей же строк рівними частинами щоквартально. В обґрунтування поданої заяви вказує, що постановою Львівського апеляційного суду від 27.06.2022 року скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова, частково задоволено заявлені ОСОБА_4 позовні вимоги та стягнуто на її користь компенсацію за ј частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 402 371,72 грн та судовий збір у розмірі 4 023,72 грн. Додатковим рішенням Львівського апеляційного суду від 904.08.2022 року у вказаній справі стягнуто також 10 000 грн витрат на правничу (правову) допомогу та 2 000 грн витрат на проведення оцінки майна. 09.09.2022 року судові рішення звернуто до примусового виконання. Заявник вказує, що є особою похилого віку, не працює, є пенсіонером та її щомісячний дохід складає лише пенсія у розмірі 5 335,82 грн щомісячно, при цьому зважаючи на незадовільний стан здоров`я з цих коштів несе значні витрати на лікування. Єдиним варіантом сплати позивачу присудженої їй суми компенсації є продаж квартири, за частку у праві власності якої повинна бути сплачена компенсація, однак організація купівлі-продажу квартири в наявних умовах є довготривалою процедурою, покликається також на факт введення в Україні воєнного стану, що на думку заявника, виключає можливість виконання судового рішення до завершення дії воєнного стану в країні, тому просить заяву задоволити.

27.09.2022 року представником ОСОБА_2 адвокатом Саламахою Н. В. подано до суду письмові заперечення на заяву ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, в яких просить відмовити у задоволення такої заяви у зв`язку із її безпідставністю та необґрунтованістю. Вказує, що заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження існування таких обставин у розумінні ст. 435 ЦПК України, які б істотно ускладнювали виконання рішення суду або робили його виконання неможливим. Доводи ОСОБА_1 про низький дохід та незадовільний стан здоров`я вже були предметом судового дослідження та враховувались апеляційним судом при винесенні постанови від 27.06.2022 року і за результатами апеляційного перегляду судового рішення суд прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для стягнення із відповідача грошових коштів у якості компенсації. Таким чином, з часу набрання вищезгаданим рішенням суду законної сили у заявника виник обов`язок сплатити ОСОБА_2 присуджену суму коштів або у добровільному порядку, або в межах виконавчого провадження, разом з тим добровільно ОСОБА_1 грошові кошти не було сплачено, у зв`язку із чим стягувач скористалась своїм правом пред`явлення рішення суду до примусового виконання. Відтак, в межах виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , у разі відсутності в останньої грошових коштів, зважаючи на наявність у неї на праві власності іншого майна та житла, з метою виконання судового рішення можливе звернення стягнення на спірну квартиру на АДРЕСА_2 . Представник покликається на те, що наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 будь-яких виняткових обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення та є зловживанням правом власності та способом уникнення виконання рішення суду. Просить у задоволенні заяви відмовити.

Заявник у судовому засіданні подану заяву про відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у заяві, просила таку задоволити, оскільки на даний час немає реальної фінансової можливості негайного виконання рішення суду не має.

Представник заінтересованої особи адвокат Саламаха Н. В. у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, у поданих до суду письмових запереченнях просить розгляд заяви проводити за її відсутності.

Відтак, оскільки у даному випадку неявка належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи, суд вирішив за можливе провести судовий розгляд заяви про відстрочення (розстрочення) виконання рішення за відсутності представника стягувача - адвоката Саламахи Н. В.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали заяви, оцінивши подані докази у їх сукупності та оглянувши матеріали цивільної справи № 462/3848/20, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у майні та стягнення компенсації за частку у нерухомому майні.

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 червня 2022 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року скасовано в частині відмови припинення права власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги задоволено частково.

Припинено право власності ОСОБА_2 на ј частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 402 371,72 грн компенсації за ј частку у праві власності на квартиру

АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 .

Постанова не оскаржувалась, набрала законної сили та підлягає до виконання.

Як вбачається із матеріалів справи 07.09.2022 року представником позивача у справі адвокатом Саламахою Н. В. отримано виконавчі листи та як підтверджено сторонами в ході судового розгляду заяви такі перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця Маковецького З. В.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Практикою Європейського суду з прав людини визначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року). Рішення суду, яке набуло законної сили, повинно бути виконане. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права.

Статтею 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При цьому, відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, суд лише у виняткових випадках може змінити визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Заявник ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду покликається на свій похилий вік, матеріальний стан, вказує на наявність доходу лише у виді пенсії у розмірі 5 335,08 грн, на підтвердження чого надано копію відомостей з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України та довідки про доходи осіб, поганий стан здоров`я, зокрема як вбачається із представленої суду медичної документації ОСОБА_1 встановлено серед іншого наявність гіпертонічної хвороби ІІІ ст., ознак остеоартрозу плюснофалангових суглобів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" задоволення заяви про розстрочку, відстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 06.12.2019 у справі №2а/0570/6531/2011, зокрема відстрочення є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення.

Відтак, оцінюючи викладені заявником покликання щодо наявності підстав для відстрочення виконання рішення суду строком на 1 рік або розстрочення його виконання на цей же строк рівними частинами щоквартально, в ході судового розгляду заяви судом не встановлено виникнення у заявника після ухвалення судового рішення виняткових у розумінні чинного законодавства обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Крім того, суд також бере до уваги слушне зауваження представника стягувача в частині, що стосується попереднього врахування в ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції вищезгаданих обставин щодо стану здоров`я та матеріального стану заявника ОСОБА_1 , оскільки як вбачається із матеріалів справи аналогічного змісту докази щодо матеріального стану заявника із Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України за періоди звітних років з 2011 року по 2019 рік та довідка про доходи за період із червня 2021 року по травень 2022 року надавались заявником до Львівського апеляційного суду під час судового розгляду справи.

Щодо доводів заявника про введення на території України воєнного стану у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, що, на думку заявника, повинно виключати можливість виконання судового рішення до завершення такого стану, суд звертає увагу на те, що дія воєнного стану на території України жодним чином не виключає обов`язку боржника щодо виконання взятих на себе зобов`язань чи виконання судового рішення, в свою чергу матеріали заяви не містять жодних відомостей щодо наявності у заявника таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), пов`язаних із введеним воєнного стану на території України, які б виключали можливість виконання нею рішення суду до завершення такого воєнного стану.

Поруч з цим, Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Так, властивістю судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Враховуючи те, що відстрочення виконання рішення суду може бути надано судом у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, при цьому заявником у даному випадку жодним чином не доведено виникнення таких обставин після ухвалення судового рішення у справі, а також беручи до уваги вимоги законодавства щодо обов`язковості виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення.

Керуючись ст. 258, 260, 353, 435 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку та стягнення грошової компенсації за частку в нерухомому майні відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05 жовтня 2022 року.

Суддя (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали знаходиться у справі № 462/3848/20.

Суддя Б.М.Гедз