Провадження № 2/734/425/22 Справа № 734/547/22
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

12 жовтня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

при секретарі Ієвлевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні залу суду в смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник: Балагурак Вероніка Василівна до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

05 травня 2022 року до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник: Балагурак Вероніка Василівна до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_2 з яким у позивача був укладений кредитний договір № б/н від 24 квітня 2007 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивальник, ОСОБА_2 помер, у зв`язку з цим позивач просить стягнути суму заборгованості за вищевказаним договором у розмірі 5 524,42 грн. з його спадкоємців, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2022 року цивільну справу № 734/547/22 передано судді Іванюк Т.І.

Ухвалою суду від 11 травня 2022 у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01 червня 2022 року.

10 червня 2022 року на виконання ухвали суду від 01 червня 2022 року в частині витребування документів, від Остерської державної нотаріальної контори до суду надійшло повідомлення про те, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_2 , який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , згідно книг обліку та реєстрації спадкових справ за 2020 2022 роки не заводилась.

14 червня 2022 року через канцелярію суду відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяви відповідно до яких ними було сплачено заборгованість повністю, на підтвердження чого надано копію квитанції, з якої вбачається, що 14 червня 2022 року картка спадкодавця ОСОБА_2 , поповнена на суму 4 899,80 грн.

08 серпня 2022 року відповідачами по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , через канцелярію суду подані заяви та оригінали квитанцій про повну сплату боргу перед банком.

09 серпня 2022 року від представника позивача за довіреністю Савіхіної А.М. на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування даної заяви зазначено наступне. Позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за договором № б/н від 24 квітня 2007 року, в розмірі 24,62 грн. (24,62 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 24,62 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені позивачем судові витрати.

У судове засідання відповідачі не з`явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

У провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник: Балагурак Вероніка Василівна до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

У позовній заяві були заявлені вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 5 524,42 грн. за кредитним договором № б/н від 24 квітня 2007 року.

Як вбачається із позовної заяви 24 квітня 2007 року ОСОБА_2 звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н та отримав кредит у виді кредитного ліміту на платіжну карту.

На підтвердження користування карткою та кредитними коштами, а також виникнення заборгованості, позивачем надано виписку за кредитною карткою, з якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно користувався кредитною карткою, використовував кошти на власні потреби.

Факт наявності кредитної картки та користування нею ОСОБА_2 не заперечувалось й відповідачами у справі.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 46 років, актовий запис № 101, місце смерті: Україна, Чернігівська область, м. Чернігів.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини. Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

Частина 4 ст. 1281 ЦК України визначає, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Одразу після того, як кредитор дізнався, що його боржник помер, він зобов`язаний звернутись з претензією кредитора до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа. Якщо спадкова справа у жодного нотаріуса на момент звернення не відкрита, кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, адже Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви спадкоємця про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, претензії кредитора та ін.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1282 ЦК України. Саме на підставі норм ст.ст. 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962цс16.

В даному випадку, спадкова справа не була заведена взагалі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи.

При цьому, згідно із ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно витребуваної судом інформації від Остерської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_2 , який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , згідно книг обліку та реєстрації спадкових справ за 2020 2022 роки не заводилась.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17 (провадження 61-27515св18).

Позивач, з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи ст.ст. 1281, 1282 ЦК України на адресу відповідача лише 05 липня 2021 року направлялась претензія кредитора, тобто термін в шість місяців для звернення з вимогою до спадкоємця, дотримано не було.

Вимога відповідачу направлена з порушенням строків, передбачених ч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлого та прийняли після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого у спадщину, є відповідною.

Позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_2 у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання.

Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів, а саме доказів того, що відповідачі прийняли спадщину.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до копії квитанції, яка була надана відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , борг у розмірі 4 899,80 грн. сплачений, шляхом поповнення картки ОСОБА_2 .

08 серпня 2022 року відповідачами по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , через канцелярію суду подані заяви та оригінали квитанцій про повну сплату боргу перед банком.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/3792/20 роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Так, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду зробила висновок, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що на разі між сторонами відсутній предмет спору, оскільки після відкриття провадження у цій справі спадкоємцями ОСОБА_2 , відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , борг перед банком був сплачений, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 255, 258-260, 261, 279, 353, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», представник: Балагурак Вероніка Василівна до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: