КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2714/2022
справа №752/383/19
УХВАЛА

15 вересня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_3 інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2000 року рішенням Московського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 15 252,28 грн., моральну шкоду 5000 грн., судовий збір у розмірі 762,61 грн., а всього на загальну суму 21014,89 грн.

Відповідач зазначене рішення суду не виконав, а тому вона відповідно до вимог ст. 625 ЦК України має право на стягнення із відповідача інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 28.08.2000 року по день подання позову у розмірі 44532 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 28.08.2000 року по день подання позову у розмірі 11522,97 гри., а також витрати зі сплати судового збору, які і просила стягнути.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати в розмірі 44532 гривні 3% річних в розмірі 11522 гривні 97 копійок, судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участь у справі, подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було повідомлено, що на майно, яке належить ОСОБА_3 , накладено арешт, унаслідок чого видати свідоцтво про право на спадщину неможливо. Оскільки вона приймає спадщину після смерті чоловіка, відповідача у справі, тому і успадковує права вимоги та право подачі апеляційної скарги.

Вказує, що сума, яку просить стягнути позивач, завищена та не обгрунтована.

Посилається на застосування строків позовної давності, зазначивши, що позивачка звернулась до суду через 20 років з моменту ухвалення рішення Московським районним судом м. Києва від 20 серпня 2000 року про стягнення шкоди.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, уточнивши, що правильним по-батькові її чоловіка є " ОСОБА_4 ".

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності позивачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід закрити з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції установлено, що у січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів (а.с.3-5).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто інфляційні втрати у розмірі 44 532 гривень, 3% річних у розмірі 11 522,97 гривень та судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.74-77).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року залишено без задоволення.

З даних свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 17 грудня 2010 року уклали шлюб (а.с.97).

З даних свідоцтва про смерть НОМЕР_2 убачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.96).

З даних інформаційної довідки про державну реєстрацію обтяжень убачається, що на нерухоме майно ОСОБА_3 постановою №49368733 від 05 лютого 2016 року накладено арешт.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статі 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Зазначеною правовою нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.

З матеріалів справи встановлено, що позов пред`явлено до відповідача ОСОБА_3 , рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року ухвалено також стосовно відповідача ОСОБА_3 .

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що однією з підстав оскарження ОСОБА_1 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року є накладення арешту на нерухоме майно спадкодавця - ОСОБА_3 .

Разом з цим, арешт накладено на майно ОСОБА_3 постановою від 05 лютого 2016 року, яка винесена на 4 роки раніше оскаржуваного рішення, що нівелює твердження ОСОБА_5 про те, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року порушено її права, свободи, інтереси або обов`язки.

Ураховуючи наведене, оскільки справу вирішено стосовно відповідача ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження слід закрити.

Керуючись ст.ст. 362, 381 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 03 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова