Провадження № 22-ц/811/860/22 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
Провадження №22-ц/811/1262/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2022 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином , -

в с т а н о в и в:

29 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, а також витрат на правничу допомогу та судових витрат.

Позов обгрунтовував тим, що 29.09.2018 року приблизно о 19.10 год., ОСОБА_1 , перебуваючи на пасовищі, що неподалік будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, умисно, з метою заподіяння легких тілесних ушкоджень, наніс йому ( ОСОБА_2 ) один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа, чим заподіяв тілесне ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Обгрунтовуючи розмір матеріальної шкоди та факт заподіяння йому моральної шкоди, посилався на витяг з історії хвороби №07184 стаціонарного хворого. Просив стягнути з відповідача в свою користь 5082,87 грн матеріальної шкоди, завданої злочином, 50 000 грн моральної шкоди, 10 000 витрат на правову допомогу та 908 грн судового збору.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 383,83 грн (триста вісімдесят три гривні 83 коп) матеріальної шкоди, 10 000,00 грн (десять тисяч) моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1816,00 грн (одну тисячу вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок судового збору.

В задоволенні решту позову відмовлено.

Додатковим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5680,41 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 41 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, суд першої інстанції застосував вимоги ст. 1166, 1167 ЦК України без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. Суд не врахував, що ОСОБА_2 фактично не проходив лікування від струсу головного мозку, і відповідно не ніс витрати на придбання ліків. Крім того, позивачем не доведено, що придбані ним ліки використано саме на лікування струсу головного мозку, а не для лікування цілого ряду хвороб, зазначених у витязі з історії хвороби №07184 станціонарного хворого, які були причиною для госпіталізації останнього та набутими ним впродовж життя. Вважає необґрунтованим висновок суду щодо розміру моральної в сумі 10 000 грн.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Додаткове рішення суду оскаржив ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що витрати на правову допомогу є неспівмірними із складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання правової допомоги, оскільки дана справа є малозначною та не потребує опрацювання адвокатом великого обсягу інформації для підготовки до неї. Крім того, сума гонорару не є співмірною із заявленими позовними вимогами.

Просить рішення суду скасувати та постановити нову постанову, якою у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Через канцелярію суду 05.09.2022 року за вх. № 16253 надійшов відзив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , у якому зазначено, що оскаржуване додаткове рішення є справедливим та обґрунтованим, оскільки районним судом стягнуто витрати на правничу допомогу у розмірір 5680,41 грн з дотриманням положень ст. 141 ЦПК України. Доводи ОСОБА_2 про неспімірність розміру витрат на правничу допомогу спростовуються матеріалами справи. Вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 безпідставною, а її доводи такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Встановлено, що 29.09.2018 року приблизно о 19.10 год., ОСОБА_1 , перебуваючи на пасовищі, що неподалік будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, умисно, з метою заподіяння легких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_2 один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа, чим заподіяв тілесне ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Як убачається зі змісту ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 02.12.2021 року, відповідачу інкримінувалось виключно заподіяння ЧМТ у виді струсу головного мозку, тобто подія, яка за обвинувальним актом мала місце 29.09.2018 року.

Згідно витягу з історії хвороби № 07184 стаціонарного хворого одним з клінічних діагнозів, поставлених ОСОБА_2 , є струс головного мозку (до обвинувачення має відношення тільки струс головного мозку).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що факт нанесення відповідачем такої шкоди встановлено матеріалами справи. При цьому, стягуючи з ОСОБА_1 383,83 грн витрат, понесених позивачем на придбання ліків, призначених для симптоматичного лікування струсу головного мозку, районний суд вважав, що розмір таких підтверджено копіями відповідних квитанцій та чеків, які знаходяться в матеріалах даної справи.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає зібраним у справі доказам.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що внаслідок протиправних кримінально-караних дій відповідача (нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я) позивачу було завдано моральних страждань, спричинених неможливістю вести нормальний спосіб життя, необхідністю лікування, перенесеної болі від травми щелепи. Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню в користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував положення ст. 23 ЦПК України, характер правопорушення, вимоги розумності та справедливості, матеріальний стан відповідача, його вік та стан здоров`я, що на думку колегії суддів є підставою для зменшення розміру такої. Відтак, рішення суду в частині розміру моральної шкоди слід змінити, зменшивши її до 5 000 грн, що буде достатньою та справедливою сатисфакцією порушеного права позивача.

Крім того, враховуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 квітня 2022 року, керуючись ст.141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що таке також слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу, що є пропорційним до задоволених позовних вимог, відповідає принципу розумності та справедливості, складності справи та затраченому адвокатом часу.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст додаткової постанови складено - 10 жовтня 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2022 року в частині розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 5 000,00 (п`ять тисяч) грн моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Додаткове рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 квітня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра