ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6386/22 Справа № 185/4344/21 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 646242,08 грн, судовий збір у сумі 6462,43 грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 28000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 31 серпня 2020 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача - Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цивільну відповідальність відповідача застраховано не було, у зв`язку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу частину спричиненої майнової шкоди у розмірі 130000 грн, проте залишковий розмір невідшкодованої майнової шкоди становить ще 646242,08 грн, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду із вказаним позовом (а.с.1-3).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 646242,08 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.107-108).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної вимоги (а.с.139-141).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2021 року (справа 185/8863/20, провадження 3/185/89/21), яка набрала законної сили 06.04.2021 року, водій ОСОБА_2 31.08.2020 року о 19:00 годині в м. Павлограді Дніпропетровської області, керуючи ТЗ марки "Renault Megan", реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Полтавська проїхав перехрестя з вул. Озерною на заборонений сигнал світлофору (червоний), здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який виїзжав в цей час на перехрестя з вул. Озерна. В результаті вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП.

Згідно висновку №87/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 13.09.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача станом на 31.08.2020 року складала 776242,08 грн.

Відповідно копії платіжного доручення №L04217P1YA від 21.04.2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу частину спричиненої майнової шкоди у розмірі 130000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що заподіяна матеріальна шкода позивачу на даний час в повному обсязі не відшкодована, а тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню залишковий розмір невідшкодованої майнової шкоди у розмірі 646242,08 грн.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

За приписами ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КупАП, відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2021 року (справа 185/8863/20, провадження 3/185/89/21), яка набрала законної сили 06.04.2021 року.

Згідно висновку №87/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 13.09.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача станом на 31.08.2020 року складала 776242,08 грн.

Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу частину спричиненої майнової шкоди у розмірі 130000 грн.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 , як винуватця у ДТП, залишковий розмір невідшкодованої майнової шкоди в розмірі 646242,08 грн., яка підтверджена належними доказами.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що висновок автотоварознавчого дослідження № 87/20 від 13.09.2020 року не підписаний експертом Різниченком В.Д., колегія суддів не приймає, оскільки таке твердження спростовується матеріалами справи, оскільки вказаний висновок підписаний експертом Різниченком В.Д., проведений в присутності відповідача ОСОБА_2 та ним також підписаний.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що автомобіль Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 відремонтовано, а позивачем не представлено до суду доказів підтвердження реальних збитків, колегія суддів також не бере до уваги, оскільки згідно до висновку автотоварознавчого дослідження, яким встановлено точну й чітку суму збитків, яка більша, ніж ринкова вартість такого авто на вторинному ринку на момент вчинення ДТП, позивач надав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що ремонт такого авто є економічно необгрунтованим. Також зазначив, що він передав даний автомобіль ОСОБА_3 , який розпорядився ним на власний розсуд, тому як дана особа зобов`язалася за свої кошти вивезти авто з земельної ділянки, про те, що авто відремонтовано йому не відомо. Також до відзиву надав копію пояснення ОСОБА_3 .

Відповідач разом з апеляційною скаргою подав клопотання про призначення повторної автотоварознавчої експертизи яка б встановила вартість відновлювальних робіт. Колегія суддів вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного, позивав у відзиві зазначає, що ним не проводились ні які роботи щодо ремонту авто, що дане авто не перебуває вже в його власності та користуванні. В свою чергу відповідачем не надано доказів, які б спростували таке посилання. Крім того, в матеріалах справи є висновок автотоварознавчого дослідження № 87/20 від 13.09.2020 року де чітко визначено весь об`єм і вартість ремонтно - відновлювальних робіт з яким відповідач був ознайомлений та ніяких заперечень не висловлював.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційних скаргах.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: