ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6072/22 Справа № 175/3094/21 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що 04 березня 2020 року Київською митницею Держмитслужби України у відношенні нього складений протокол про порушення митних правил №0560/10000/20 за ст.483 Митного кодексу України. 22 квітня 2020 року вказаний протокол надійшов на розгляду до Солом`янського районного суду м.Києва із поданням митниці про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 878 198,80 грн. та конфіскації товарів на суму 878 198, 80 грн. (разом - 1 756 397, 60 грн).

Вказував, що 04 вересня 2020 року постановою Солом`янського районного суду м.Києва у справі №760/9673/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року, провадження у справі про порушення митних правил №0560/10000/20 було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи, що йому довелося тривалий час захищати свої права у судовому порядку, вважає, що йому була спричинена моральна шкода у розмірі 67 800 грн. з розрахунку 6 000 грн. х 11 місяців (строк між датою складення протоколу та рішенням апеляційного суду), яку просив суд першої інстанції стягнути з державного бюджету Україна через Державну казначейську службу України на власну користь.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на протиправність рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил в розумінні прецедентної практики ЄСПЛ прирівнюється до кримінального обвинувачення. Внаслідок складення відповідного протоколу та незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, він був змушений доводи свою невинуватість в судах першої та апеляційної інстанцій, тобто перебував під судом у справі кримінального обвинувачення 346 днів, тобто 11 місяців та 9 днів, щодня усвідомлюючи факт можливої загрози стягнення з нього грошової суми в розмірі 1 756 397,60 грн., вимушений був здійснювати поїздки до міста Києва, відвідувати митницю та суди, що завдавало йому незручностей та потребувало додаткових витрат. Рішення судів двох інстанцій саме по собі свідчить про протиправність притягнення посадовими особами митниці його до адміністративної відповідальності.

Відповідачі правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі складає 67 800 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами цивільної справи, що 04 березня 2020 Київською митницею Державної митної служби України у відношенні позивача складений протокол про порушення митних правил №0560/10000/20 за ст.483 Митного кодексу України (а.с.5-7).

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 04 вересня 2020 року у справі №760/9673/20 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.9-10).

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби було залишено без задоволення, вищевказану постанову районного суду було залишено без змін (інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень https://reestr.court.gov.ua/Review/97230494).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів протиправності дій працівників митниці, внаслідок чого йому була заподіяна моральна шкода, спричинення такої шкоди також не доведено, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи жодного доказу того, що він зазнав душевних страждань через дії чи бездіяльність митниці. Вказував, що митні органи не здійснюють оперативно-розшукову діяльність з метою пошуку і фіксації фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадових осіб Київської митниці Держмитслужби під час складання ними постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а саме статті 483 МК України, яка поставами судів першої та другої інстанції була визнана незаконною.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Статтями 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що у наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Судом установлено, що постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 04 вересня 2020 року по справі №760/9673/20, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил №0560/10000/20 було закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке у подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Вказане свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є підставою для відшкодування шкоди згідно з указаним Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та частиною першою статті 1176 ЦК України, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в його діях складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції вказав на відсутність доказів протиправності дій працівників митниці, внаслідок чого йому була заподіяна моральна шкода.

В той же час, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Статтями 2,4 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Аналогічні правові висновки були викладені в численних постановах Верховного Суду, а саме в постанові від 22 липня 2020 року по справі №303/7352/18, провадження №61-20524св19, від 28 жовтня 2020 року по справі №461/85/19, провадження №61-20862св19, від 11 листопада 2019 року по справі №766/2377/16-ц, провадження №61-18387св18.

Отже, судом першої інстанції не враховано, що постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 04 вересня 2020 року по справі №760/9673/20, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил №0560/10000/20 було закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України, а відшкодування здійснюється незалежно від вини, колегія суддів доходить висновку, що складення відносно позивача постанови про адміністративне правопорушення та здійснення відносно нього провадженням у справі про адміністративне правопорушення, в той же час, доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення на його користь спричиненої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., що буде достатнім та справедливим, враховуючи факт хвилювання позивача, участі в судових засіданнях, витрачання часу та сил на власний захист у суді, в той же час, враховує і той факт, що закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 призвело до поновлення прав позивача, що також є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи, а тому відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 5 000 грн. відповідає принципам розумності та справедливості та не призведе до безпідставного збагачення позивача.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, що підлягає списанню в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральна шкода в розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.