справа № 370/907/21 головуючий у суді І інстанції Тандир І.В.
провадження № 22-з/824/699/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

03 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Києві заяву ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем,про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з апеляційним розглядом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, на рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва та визнання права як співзабудовника на Ѕ частку об`єкту незавершеного будівництва,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем задоволено частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2021 року в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя об`єкта незавершеного будівництва та визнання права власності на Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та визнання права власності ОСОБА_1 на 1/2 частину його частину задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 35% або 35/100 ідеальної частки об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину від 35/100 частин об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 . В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 520 грн. 05 коп. - за розгляд справи судом першої інстанції. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 280 грн. 08 коп. - за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

07 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з апеляційним розглядом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, на рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва та визнання права як співзабудовника на Ѕ частку об`єкту незавершеного будівництва.

Заява обґрунтована тим, що витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн., відповідно до ст. 137 ЦПК України сплачені Адвокатському бюро «Іванова» на підставі договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2021 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 44/21 від 23 лютого 2021 року та актом виконаних робіт (наданих послуг) від 05 вересня 2022 року по наданню правової допомоги ОСОБА_1 під час розгляду справи № 370/907/21 в суді першої та апеляційної інстанції. Тобто сума гонорару є твердою і не залежить від обсягу наданих послуг та кількості проведених судових засідань, що відповідає частині 2 договору про надання правової допомоги.

При цьому представник позивача зазначає, що до суми витрат, пов`язаних із проведенням експертизи належить: договір № ED-1702-1-1557.20 від 07 липня 2020 року про проведення експертного дослідження, акт приймання-передачі виконаних робіт № ED-1702-1-1557.20 від 19 листопада 2020 року, рахунок № ED-1702-1-1557.20 від 07 липня 2020 року на суму 16 150 (шістнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн., рахунок № ED-1702-1-1557.20 від 16 жовтня 2020 року на суму 2 600 (дві тисячі шістсот) грн. Таким чином, заявник, зазначає, що загальна вартість витрат на проведення експертизи становить 18 750 грн.

Окрім того, представник позивача вказує, що в апеляційній скарзі було заявлено про покладення на відповідача судових витрат та до закінчення судових дебатів було заявлено про стягнення судових витрат із зазначенням, що докази понесених витрат будуть надані у встановленому чинним процесуальним законодавством України порядку. Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що вимоги законодавства виконані.

16 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зменшення витрат на правничу допомогу. У вказаному клопотанні відповідач зазначає, що в позовній заяві (нова редакція) від 29 квітня 2021 року в попередньому розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач, відшкодування витрат на проведення експертизи відсутнє. Також наголошує, що проведенням експертизи в 2020 році займався адвокат Ганенко Роман Андрійович, який не має відношення до адвокатського бюро «Іванова». При цьому вказує, що Ганенко Роман Андрійович відсутній в переліку осіб, яким доручено представляти інтереси позивача. В позивача та адвоката Ганенка Р.А. були свої договірні відносини, на підставі яких вказаний адвокат був платником за проведення експертизи. Відповідач звертає увагу апеляційного суду, що позивач не була платником за проведення експертизи. А оскільки адвокат Ганенко Р.А. не входить до АБ «Іванова», відповідач заперечує щодо вимоги позивача про стягнення з нього судових витрат, понесених позивачем на проведення експертизи. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. відповідач зазначає про таке. На думку відповідача, в справі містяться три різні договори про надання правової допомоги. Другий раз Договір фігурує у ордері наданому при поданні апеляційної скарги Позивачем 23.12.2021 р.

У ордері від 23.12.2021 р. зазначено, що надання правової допомоги на підставі договору № 44/21 від «02» березня 2021 року в Київському апеляційному суді. Відповідач зазначає, що такий договір в справі відсутній. Окрім того, вказує, що третій раз договір зазначено в додатках при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат понесених позивачем. Відповідач звертає увагу суду на те, що апеляційну скаргу та заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат понесених позивачем, надано на підставі ордера, в якому зазначено, що надання правової допомоги здійснюється на підставі договору № 44/21 від 02 березня 2021 року в Київському апеляційному суді. Натомість вказаний договір у матеріалах справи відсутній. При цьому, перший договір від 23 лютого 2021 року надає право представляти позивача тільки в першій інстанції і забороняє подавати апеляційну скаргу та заяву про ухвалення додаткового рішення. Також відповідач зазначає про те, що в додатках до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем, надано приходний касовий ордер АБ «Іванова» на суму 20 000 грн від 23.02.2021 р., який є частково заповненим, ніким не підписаним, без печатки. Клієнту не надана та не відрізана квитанція до прибуткового касового ордеру, що суперечить способу оплати в першому договорі (4 оплати по 5000грн. безготівково на рахунок). Щодо акту виконаний робіт зазначає, що такий акт підписаний лише стороною АБ «Іванова», підпис позивача відсутній. А відтак, відповідач вважає, що акт виконаних робіт не надано. Окрім того, на думку відповідача, наявність інших судових справ, у яких інтереси позивача представляє АБ «Іванова», дає підстави вважати, що ці витрати не пов`язані з розглядом даної справи. Відповідач наголошує, що значну кількість запитів по справі зроблено адвокатом Джанелідзе О.А., який відсутній в переліку осіб, уповноважених представляти позивача. Вважає мінімальним час, витрачений представником позивача на підготовку справи до суду. Також зазначає на необхідності пропорційного розподілу судових витрат між сторонами, з урахуванням задоволених позовних вимог. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що покладення судових витрат на відповідача є неправильним і несправедливим та просить суд апеляційної інстанції зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 1 (однієї) гривні.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Апелянтка та її представник просили розглядати справу у їх відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заяви про ухвалення додаткового рішення заперечував, просив суд апеляційної інстанції зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, вважає що така заява підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частина 1 статті 137 ЦПК України вказує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Проте, згідно п. 6.51 висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому в постанові від 27 червня 2018 року у справі №8261216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц (провадження № 61-15924св20).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, провадження № К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі № 640/10548/19, провадження № К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, провадження № К/9901/22452/20.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат на правничу допомогу і долучених доказів на підтвердження судових витрат на правничу допомогу, судом апеляційної інстанції встановлено, що представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді першої та апеляційної інстанції надано: копію Договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2021 року; копію прибуткового касового ордеру № 44/21 від 23 лютого 2021 року; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 05 вересня 2022 року.

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) по наданню правової допомоги ОСОБА_1 під час розгляду справи № 370/907/21 в суді першої та апеляційної інстанцій, на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2021 року було надано такі послуги:

- консультування щодо можливості подання позовної заяви; підготовка та подання до суду позовної заяви;

- підготовка та направлення адвокатських запитів Голові Макарівської селищної ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, начальнику архівного відділу Макарівської районної державної адміністрації, директору Комунального підприємства Київської обласної ради «Макарівське БТІ»;

- складання та направлення до суду відповіді на відзив, пояснень на заперечення на відповідь на відзив, складання та направлення до суду та стороні заяв про приєднання доказів до матеріалів справи, заяви про виклик свідків;

- участь в судових засіданнях в суді першої інстанції 06 жовтня 2021 року та 03 листопада 2021 року;

- аналіз чинного законодавства та постанов Верховного Суду для складання апеляційної скарги; складання та подача апеляційної скарги;

- участь у двох судових засіданнях в суді апеляційної інстанції.

При визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката по конкретній справі, адресований клієнту.

Отже, як вбачається з письмових матеріалів справи, договір про надання правової допомоги був укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Іванова в особі керуючого - адвоката Іванова Романа Миколайовича. Також стороною позивача надано докази, що підтверджують, яку саме роботу було виконано за договором. При цьому, суд зауважує, що адвокат Єрмак О.В. з`являвся до суду та брав участь у судових засіданнях як представник позивача в суді першої інстанції: 06 жовтня 2021 року (т.1, а.с.217219) та 03 листопада 2021 року (т.1, а.с.244-248); в суді апеляційної інстанції: 25 липня 2022 року (т.2, а.с.60) та 05 вересня 2022 року (т.2, а.с.64-65). Також з матеріалів справи вбачається, що адвокатом в інтересах довірителя подавалася позовна заява (т.1, а.с.1-114), позовна заява в новій редакції (т.1, а.с.121-138), заява про зміну предмету позову (т.1, а.с.149-155), відповідь на відзив (т.1,а.с. 193-201), заява про виклик свідків (т.1, а.с.181-182), заява про приєднання доказів (т.1, .а.с.183-191), відповідь на відзив на позовну заяву (т.1, а.с.193-201), заяви (т.1, а.с. 221-239), апеляційна скарга (т.2, а.с.1-28), пояснення (т.1, а.с.55-57).

Заперечення відповідача в частині наявності трьох договорів про правову допомогу та те, що перший договір від 23 лютого 2021 року надає право представляти позивача тільки в першій інстанції і забороняє подавати апеляційну скаргу та заяву про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на таке.

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2021 року (далі - Договір), зокрема, п.2.1., вбачається, що Клієнт доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту в суді першої та апеляційної інстанції у справі про поділ майна подружжя (Відповідач ОСОБА_2 ) на умовах і в порядку, що визначені даним Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного Договору.

Відповідно до п. 11.1 Договору сторони погодили розмір гонорару за надання послуг визначених в п.2.1 Договору, який становить суму в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. та який Клієнт сплачує Бюро в порядку, встановленому даним Договором, Гонорар визначено в твердій грошовій сумі та зміні не підлягає.

Окрім того, згідно з п.11.2. Договору Клієнт сплачує всю суму гонорару під час укладання даного Договору.

А відтак, посилання відповідача на інший порядок оплати, визначений в додатковому договорі № 1 до Договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2021 року, є необґрунтованими, оскільки порядок оплати декількома платежами сторони погодили за ведення справи про встановлення батьківства, що не є предметом спору в даній справі.

Окрім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи відповідача щодо здійснення запитів іншим адвокатом, оскільки договір про надання правової допомоги було укладено між позивачем та Адвокатським Бюро, а не з конкретним його представником.

Що стосується акту виконаних робіт, то його складення не передбачено умовами договору, а виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про їх прийняття.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі, яка розглядається (20 000 грн.) є розумність заявлених витрат. Тобто, розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат (правова позиція Верховного Суду від 25 серпня 2022 року в справі №640/16576/19).

Отже, з урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку про достатність підстав для відшкодування витрат на правову допомогу. Реальність наданих адвокатом послуг в суді першої та апеляційної інстанції підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А відтак, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення позову, що ? становить 28,5% (1/2 частина - 100%, відповідно 17,5/100 частин ? 28,5 %), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування судових витрат на проведення експертизи апеляційний суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частин третьої, п`ятої, шостої, сьомої, восьмої та дев`ятої статті 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої-третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 липня 2022 року в справі № 524/710/21 (провадження № 61-1693 св 22).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду було подано Висновок № ED-1702-1-1557.20 від 12.11.2020 року судового експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Кріві К.В. (т.1, а.с.19-46).

Вказаний висновок було взято до уваги судами першої та апеляційної інстанції.

На підтвердження витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, стороною позивача надано: договір № ED-1702-1-1557.20 від 07 липня 2020 року про проведення експертного дослідження, акт приймання-передачі виконаних робіт № ED-1702-1-1557.20 від 19 листопада 2020 року, рахунок № ED-1702-1-1557.20 від 07 липня 2020 року на суму 16 150 (шістнадцять тисяч сто п`ятдесят) грн., рахунок № ED-1702-1-1557.20 від 16 жовтня 2020 року на суму 2 600 (дві тисячі шістсот) грн. Таким чином, загальна вартість за проведення експертизи становить 18 750 грн. 00 коп.

Посилання відповідача на те, що позивач не була платником за проведення експертизи, а Ганенко Роман Андрійович не має відношення до адвокатського бюро «Іванова» апеляційний суд оцінює критично та до уваги не бере, зважаючи на таке. Зі змісту договору № ED-1702-1-1557.20, укладеного 07 липня 2020 року, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» та експерт Кріві Катерина Вікторівна, з одного боку, та адвокат ОСОБА_1 - Ганенко Роман Андрійович , з іншого боку, уклали цей договір.

Замовником за вказаним договором зазначено адвоката ОСОБА_1 - Ганенка Романа Андрійовича. А відтак, Ганенко Роман Андрійович представляв інтереси позивача під час укладення вказаного договору та міг здійснювати оплату відповідного експертного дослідження від її імені.

За умовами договору № ED-1702-1-1557.20, укладеного 07 липня 2020 року, зокрема, пункту 3.1. вартість послуг за даним договором складає 16 150 грн. 00 коп.

Разом з тим, згідно акту приймання-передачі виконаних робіт № ED-1702-1-1557.20 від 19 листопада 2020 року перелік виконаних робіт включає окрім проведення експертного дослідження, надання відповіді на питання. Зазначені в заявах Замовника від 07 липня 2020 року та від 16 жовтня 2020 року. Вартість послуг складає 18 750 грн. 00 коп. (т.2, .а.с.78-79).

А відтак, з урахуванням вказаних обставин та того, що дане експертне дослідження було проведено на замовлення позивача в межах розгляду даної справи, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для компенсації позивачу за рахунок відповідача судових витрат за проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження.

Разом з тим, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення позову (? 28,5%), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного експертного дослідження в розмірі 6 562 грн. 50 коп.

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Єрмаком Олегом Віталійовичем, про ухвалення додаткового рішення з розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в даній справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000(сім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення експертизи в розмірі 6 562 (шість тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І.Мостова