09.09.2022 Єдиний унікальний номер 205/2674/22
Номер провадження: 2/205/76/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровська міська рада, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

В обґрунтування заявлених вимог заявником зазначає, що 02.07.1993 року йому, ОСОБА_1 , було видано ордер № 013558 на житлове приміщення жилою площею 26,93 кв.м., що складається із двох кімнат у комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса - АДРЕСА_1 ). У вищевказаній квартирі заявник проживає із 01.01.1992 року разом із членами сім`ї: дружиною - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , однак, зареєструватися в зазначеній квартирі вдалося лише 04.01.1994 року.

Таким чином, заявник зазначає, що він разом із своєю сім`єю з 01.01.1992 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса - АДРЕСА_1 ), без реєстрації місця проживання з незалежних від нього обставин, після чого 04.01.1994 року зареєструвались за вказаною адресою та станом на теперішній час проживають, не змінюючи місце проживання.

Далі заявник зазначає, що 01.11.2021 року ним було подано до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради заяву про передачу у приватну власність квартири, яку він займає разом із своєю сім`єю на умовах найму з усіма необхідними документами. Проте, Листом директора Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради № 3116-5438 від 11.11.2021 року заявнику було відмовлено у приватизації вищевказаної квартири з причин, зокрема, відсутності відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в період з 01.01.1993 року по 04.01.1994 року та підтверджень невикористаного права на приватизацію у цей період.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник змушений звернутися до суду та просити суд встановити факт проживання ОСОБА_1 разом із членами його сім`ї : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), в період з 01.01.1992 року по 04.01.1994 року.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи: Дніпровської міської ради, просила у задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, відмовити у повному обсязі, у зв`язку з необґрунтованістю, безпідставністю та поданою з метою спрощення чи уникнення встановленої законодавством процедури приватизації державного житлового фонду на користь громадян України, про що надала письмові пояснення до суду.

Представник заінтересованої особи: Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з поданої заяви, встановлення факту постійного проживання заявника разом із членами його сім`ї потрібно заявнику для реалізації права на приватизацію житла.

Одночасно з цим, матеріали справи містять лист Департаменту житлового господарства, Дніпровської місткої ради від 11.11.2021 року, яким відмовлено заявникові у наданні адміністративної послуги у вигляді приватизації державного житлового фонду через подання таким заявником неналежним чином оформленої заяви на приватизацію, нечитабельних та неналежним чином посвідчень копій документів, та одночасно із цим не подання довідки про склад сім`ї та зареєстрованих осіб, не подання відомостей про узаконення самовільно зробленого переобладнання у житловому приміщенні, та не подання документу що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду».

У статті 1 цього Закону закріплено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні й збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Згідно із ч.11 ст.8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Як роз`яснено у п.п.е) п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про передачу в приватну власність майна, яке за законом підлягає відчуженню громадянину, зокрема: відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» підлягають передачі сім`ям наймачів квартири (будинки) та належні до них господарські споруди і приміщення.

В даній справі, заявник фактично просить встановити факт, який буде доказом та надаватиме йому право на приватизацію житлового приміщення, проте при розгляді судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, докази не фіксуються, і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи оспорюється.

З огляду на наявну відмову у наданні вказаної адміністративної послуги у вигляді приватизації державного жилого фонду, доводів розпорядника такого фонду з приводу того, що заявник поданнями такої заяви до суду бажає уникнути встановленої законодавством процедури приватизації державного житлового фонду на користь громадян України, суд вважає, що між сторонами виник спір із приводу вказаного питання, та який слід вирішувати в позовному провадженні.

Згідно ч.6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, керуючись ст. ст. 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Дніпровська міська рада (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75), Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул.. Воскресенська, буд. 16) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.

2. Роз`яснити заявникові , що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.В. Мовчан