КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Борисової О.В., Шебуєвої В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошової виплати,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, згідно з яким просив: стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 13 987 грн. 10 коп., 3 % річних у розмірі 1 128 грн. 80 коп. та інфляційні втрати у розмірі 25 361 грн. 95 коп. за прострочення страхового відшкодування ліквідованим страховиком - ПАТ "УСК "Гарант-авто".

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року було стягнуто з ПАТ "Українська страхова компанія" "Гарант-авто" на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 35 034 грн. 94 коп., пені за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 13 987 грн. 10 коп. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 128 грн. 80 коп.

Постановою Господарського суду м. Києва від 29.11.2017 року ПАТ "УСК "Гарант-Авто" було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

У зв'язку з зазначеним, а також керуючись нормами ч. 2 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", 15.08.2018 року позивачем було подано до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди через оголошення страховика банкрутом.

Разом з тим, у відповідь МТСБУ повідомило позивача про те, що станом на 16.03.2018 року у МТСБУ відсутні підстави для здійснення регламентованої виплати з фонду захисту потерпілих за страховика-банкрута, зокрема у зв'язку із відсутністю затвердженого Господарським судом м. Києва ліквідаційного балансу ПАТ "УСК "Гарант-авто".

У свою чергу, ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 року було прийнято рішення ліквідувати банкрута - ПАТ "УСК "Гарант-авто" та затвердити ліквідаційний баланс.

27.07.2021 року позивачем було повторно подано до МТСБУ заяву про відшкодування та 28.07.2021 року отримано відповідь про здійснення МТСБУ регламентованої виплати лише у розмірі 35 034 грн. 94 коп.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що в силу вимог ст. 625 ЦК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.03.2022 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 84-88).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовом задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що, оскільки спірні відносини виникли з договірних відносин і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, у даному випадку має місце винятково договірний характер обов`язку чи то страховика, чи то МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому, а не передбачена статтею 1166 ЦК України позадоговірна (деліктна) відповідальність за завдану майнову шкоду (а.с. 91-97).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.08.2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 110, 111).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.08.2022 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с. 112).

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року було стягнуто з ПАТ "Українська страхова компанія" "Гарант-авто" на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 35 034 грн. 94 коп., пені за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 13 987 грн. 10 коп. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 128 грн. 80 коп.

Постановою Господарського суду м. Києва від 29.11.2017 року ПАТ "УСК "Гарант-Авто" було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

У зв'язку з зазначеним, а також керуючись нормами ч. 2 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", позивачем було подано до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди через оголошення страховика банкрутом.

Листом від 16.08.2018 року за № 3.1-05/26493 МТСБУ повідомило позивача про те, що МТСБУ відсутні підстави для здійснення регламентованої виплати з фонду захисту потерпілих за страховика-банкрута, зокрема у зв`язку із відсутністю затвердженого Господарським судом м. Києва ліквідаційного балансу ПАТ "УСК "Гарант-авто".

Разом з тим, ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.04.2021 року було прийнято рішення ліквідувати банкрута - ПАТ "УСК "Гарант-авто" та затвердити ліквідаційний баланс.

Листом від 28.07.2021 року за № 3-01-б/26939 МТСБУ повідомило позивача, що відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди у розмірі 35 034 грн. 94 коп.

При цьому, як зазначено у вказаному листі, МСТБУ при здійсненні виплати, передбаченої п.п. "г" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", має повноваження лише у частині відшкодування шкоди за договором вказаного виду обов`язкового страхування та не передбачає покладання на МТСБУ обов`язку виконувати інші зобов`язання неплатоспроможного колишнього учасника МТСБУ, у тому числі тих, що виникли у зв`язку із невиконанням таким учасникам свого обов`язку із своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Так, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

При цьому, до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон).

Так, п. 9.1 ст. 9 Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У свою чергу, наслідки прострочення страховиком відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, визначені нормами ст. 36 Закону, згідно з пунктом 36.5 якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом викладених норм, правовідношення, в якому страховик, у разі настання страхового випадку, зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, на суму якого у разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування (зокрема, пеня, 3 % річних, інфляційні втрати).

Разом з тим, відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Підпунктом "ґ" пункту 41.1. статті 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаних положень Закону, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування у повному обсязі.

При цьому, преамбула статті 41 Закону - щодо відшкодування МТСБУ шкоди на умовах, визначених цим Законом, не може тлумачитись без взаємозв`язку із положеннями п.п. "ґ" п. 41.1. цієї статті та із положеннями п. 20.3 ст.20 Закону, п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування".

Зазначені нормативні акти в цілому та наведені норми, зокрема, не передбачають винятків із загального правила про майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) та відповідно до ст. 625 ЦК України - сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

У спірних правовідносинах акцент потрібно ставити не на відшкодуванні шкоди, яка відшкодовується МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону, а саме на переході до МТСБУ обов`язків за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності тих страховиків, які ліквідовані, що передбачено положеннями п. 20.3 ст. 20 та ст. 41 цього Закону.

Тобто, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону) суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст.36 Закону) є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року та від 07.09.2021 року по справі № 910/14293/19.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між сторонами виникли позадоговірні, деліктні зобов`язання, які полягають у виплаті грошових коштів за невиконання зобов`язань, а не здійснення страхової виплати, вимоги позивача про стягнення з МТСБУ на його користь пені, 3 % річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Однак, вказаний висновок суду першої інстанції є помилковим, адже, враховуючи те, що спірні відносини виникли з договірних відносин, і позивач продовжує реалізовувати їх в межах договірних зобов`язань, у даному випадку має місце винятково договірний характер обов`язку чи то страховика, чи то МТСБУ щодо відшкодування шкоди потерпілому.

У свою чергу, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів, перевіривши розрахунки позивача, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 13 987 грн. 10 коп., 3 % річних у розмірі 1 128 грн. 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 25 361 грн. 95 коп.

При цьому, слід зазначити, що під час оцінки наданого позивачем розрахунку суд апеляційної інстанції врахував, що відповідач не подавав заперечень щодо його обґрунтованості та розміру.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Також, за результатами розгляду апеляційної скарги та у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 362 грн. 00 коп., який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення грошової виплати задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, Русанівський б-р, 8, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) пеню у розмірі 13 987 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 10 коп., три проценти річних у розмірі 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) грн. 80 коп. та інфляційні втрати у розмірі 25 361 (двадцять п`ять тисяч триста шістдесят одна) грн. 95 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, Русанівський б-р, 8, ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. -00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді