Справа №: 343/1648/22
Провадження №: 2/0343/559/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області Андрусів І.М., розглянувши повторну зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТзОВ "Івано - Франківськгаз збут" і Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, третя особа - АТ "Державний ощадний банк" про визнання заборгованості необґрунтованою та незаконною і стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подала повторну зустрічну позовну заяву, в якій окрім неї позивачем також виступає ОСОБА_2 до ТзОВ "Івано - Франківськгаз збут" і Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, третя особа - АТ "Державний ощадний банк" про визнання заборгованості необґрунтованою та незаконною і стягнення моральної шкоди.

Ознайомившись з заявою та доданими матеріалами, суддя вважає за потрібне зазначити таке.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" ("Melnyk v. Ukraine" заява № 23436/03, § 22, від 28.03.2006).

Виходячи з приписів ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у даному випадку - норм ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України).

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч. 1 ст. 120 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Частиною 7 статті 178 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Проаналізувавши зазначені вище норми права, можна зробити висновок про те, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Матеріалами справи встановлено, що 09.11.2021 представник ТзОВ "Івано - Франківськгаз збут" звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з газопостачання газу (справа №339/387/21).

11 листопада 2021 року ухвалою Болехівського міського суду Івано - Франківської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Надано відповідачці ОСОБА_1 строк - 15 календарних днів для подання відзиву та для пред`явлення зустрічного позову.

25 листопада 2021 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява, яка ухвалою суду прийнята до спільного розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом.

Отже, ОСОБА_1 своїм правом на подання зустрічного позову скористалась.

Окрім цього, встановлено, що за первісним позовом відповідачем була лише ОСОБА_1 , а оскільки право на пред`явлення зустрічного позову є у відповідача (ст. 193 ЦПК України), то ОСОБА_2 не може бути позивачем за повторною зустрічною позовною заявою поданою ОСОБА_1 .

Якщо рішення у даній справі впливає на права та обов`язки ОСОБА_2 то він не був позбавлений права вступити у справу, як третя особа з самостійних вимогами щодо предмета спору.

Також слід зазначити, що повторна зустрічна позовна заява підписана лише ОСОБА_1 , що суперечить вимогам ЦПК України.

Суддя звертає увагу, що згідно із приписами ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Таким чином, зустрічна позовна заява подана до суду поза межами строку для подання відзиву підлягає поверненню судом заявнику.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно - процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Матеріали справи свідчать, що відповідачка ОСОБА_1 своїм правом на подання зустрічного позову вже скористалась.

Можливість подання повторної зустрічної позовної заяви чинним ЦПК України не передбачено.

А тому, оскільки повторна зустрічна позовна заява подана до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише 03.10.2022, тобто з пропуском строку, визначеного ст. 193 ЦПК України, беручи до уваги те, що ЦПК України не передбачено права відповідача на подання повторної зустрічної позовної заяви, суд приходить висновку, що таку слід повернути, оскільки при поданні зустрічного позову відповідачі повинні дотримуватись правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання якої тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 193, 194, 353 ЦПК України, керуючись ст. 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

повторну зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТзОВ "Івано - Франківськгаз збут" і Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, третя особа - АТ "Державний ощадний банк" про визнання заборгованості необґрунтованою та незаконною і стягнення моральної шкоди повернути позивачам.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано - Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: І.М.Андрусів