ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇН

29 вересня 2022 року

м. Валки

справа 638/17840/21

провадження №22-ц/818/3597/22

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2022 року ухваленого у складі судді Штих Т.В. -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 на утримання доньки, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення повноліття на підставі судового наказу від 2019 року у розмірі ј частини з усіх видів заробітку. Після досягнення нею повноліття відповідач в добровільному порядку не в повній мірі приймає участі в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на денній формі. Відповідач є працездатним, працевлаштований та отримує заробітну плату.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно починаючи з 18 листопада 2021 року і до досягнення донькою 23 річного віку, або до закінчення навчання. Та на користь держави судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Рішення мотивовано тим, що відповідач участі в утриманні повнолітньої дитини, яка навчається, не приймає. Докази, які підтверджують неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Просить рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з грубим порушенням прав відповідача. Апелянт зазначає, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та від даного шлюбу в нього наявна донька. Скаржник зазначає, що позивач в позовній заяві жодним чином не аргументує необхідність на стягненні аліментів у розмірі ј всіх доходів відповідача, не зазначає ніяких додаткових витрат на її навчання, придбання необхідних матеріалів для навчання, проїзду до коледжу тощо. Відповідач добровільно сплачує кошти за навчання ОСОБА_1 у Харківському Медичному фаховому коледжі Харківського національного медичного університету. Також апелянт зазначає, що надання фінансової допомоги з боку матері ОСОБА_1 не обізнаний та твердження, що витрати за навчання несе її мати є неправдивими та не відображають обставини реальної дійсності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України(надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до свідоцтва про народження батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 .(а.с.11)

Відповідно до довідки № 647 від 17 листопада 2021 року, виданої Харківським національним медичним університетом медичним фаховим коледжем ОСОБА_1 є студенткою вказаного навчального закладу, строк навчання закінчується у січня 2023 року, термін навчання з 21.09.2020- по 31.01.2023.(а.с.13)

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 26.10.2006 перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу ( а.с. 59).

Від вищезазначеного шлюбу народилась донька відповідача ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження ( а.с. 60).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1ст.182 СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судова колегія уважає, що суд правильно керувався вимогами вищезазначених правових норм та обґрунтовано виходив з того, що відповідач може надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Доводи апелянта та додані до апеляційної скарги документи, що підтверджують, що на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, вищезазначеного висновку суду не спростовують. Наявність у відповідача неповнолітньої дитини не виключає його обов`язку надавати допомогу повнолітній дитині, яка цього потребує.

Проте, судова колегія погоджується з доводами апелянта щодо визначеного судом розміру аліментів. При визначенні аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, суд не надав належної оцінки майновому стану відповідача, а також можливості надання утримання повнолітній донці з боку матері ОСОБА_6 .

Згідно з матеріалів справи ОСОБА_2 повинен утримувати неповнолітню дитину, суду не надано доказів стосовно знаходження в його володінні рухомого або нерухомого майна.

У зв`язку вищевикладеним, судова колегія уважає за необхідне зменшити визначену судом суму аліментів до 1/6 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія уважає, що рішення суду повністю зазначеним вимогам закону не відповідає, тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні в частині суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. А саме, визначений судом розмір аліментів належить зменшити до 1/6 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно.

Керуючись ст. ст.367,368,369,376,381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2022 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в Харківському Медичному фаховому коледжі Харківського національного медичного університету сумі в розмірі в розмірі 1/6 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно починаючи з 18 листопада 2021 року, з моменту подання позовної заяви, та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук