Провадження № 2/522/1332/22
УХВАЛА

12 жовтня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Зеленюк П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, ОСОБА_2 , про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської обласної прокуратури, третя особа: ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна ОСОБА_1 , що накладений постановою прокуратури Одеської області віл 17.10.2008.

Ухвалою суду від 29.11.2021 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 25.01.2022.

У підготовчому засіданні 25.01.2022 представник позивача ОСОБА_3 просив відкласти розгляд справи. Клопотання було задоволено, наступне засідання призначено на 15.03.2022.

До суду 16.02.2022 надійшли письмові пояснення Одеської обласної прокуратури в яких вказують на необхідність закриття провадження у справі.

У зв`язку з неявкою учасників справи у підготовче засідання 15.03.2022 розгляд справи відкладено на 19.04.2022.

У підготовчому засіданні 19.04.2022 було задоволено клопотання представника позивача та залучено третю особі ОСОБА_2 в якості співвідповідача по справі, надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву, у зв`язку з чим оголошено перерву до 14.06.2022.

З метою належного повідомлення ОСОБА_2 розгляд справи у підготовчому засіданні 14.06.2022 відкладено на 12.10.2022.

У підготовчому засіданні 12.10.2022 представник Одеської обласної прокуратури Жигун І.В. просила закрити провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечував щодо закриття провадження у справі.

ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце підготовчого розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Арешт на майно ОСОБА_1 накладено постановою слідчого по особливо важливим справах прокуратури Одеської області радника юстиції Кушнір П.П. від 17.10.2008 (а.с.12).

Як вказує позивач, його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, засуджено строком до 6 років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки, стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 120 00 грн. моральної шкоди та 1799 грн. на проведення експертизи, вироком Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2009 у справі №1-78/2009.

Частиною першою статті 409 КПК 1960 року визначено, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

У пункті 9 Перехідних положень КПК України 2012 року вказано, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, питання про скасування арешту майна, який накладений в межах кримінальної справи, що вирішена в порядку КПК 1960 року ухваленням вироку, повинно вирішуватися судом, що постановив цей вирок в порядку, визначеному ст.ст.409,411 КПК 1960 року, а не судом в порядку цивільного судочинства.

Суддя зауважує, що правову позицію, яка викладена у п.51 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року №727/2878/19, та полягає у тому, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства, до даної ситуації застосувати неможливо, оскільки кримінальна справа стосовно позивача ніколи не закривалася (ні під час досудового розслідування, ні судового розгляду), а стосовно неї ухвалений обвинувальний вирок, який набрав законної сили та підлягає до обов`язкового виконання.

Накладений арешт майна спрямований, в тому числі, на забезпечення реального виконання вироку суду.

У п.35.2 вищенаведеної постанови вказано, що справу про звільнення майна з-під арешту, накладеного в кримінальній справі за правилами КПК України 1960 року та незнятого після закриття кримінальної справи постановою слідчого від 24 грудня 2010 року, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Вирішення порушеного позивачем питання про звільнення майна з-під арешту в порядку кримінального судочинства потребувало би відновлення кримінального провадження (кримінальної справи), яке закрито постановою органу досудового слідства у зв`язку з відсутністю складу злочину. Для такого відновлення необхідним є скасування процесуальних рішень, якими держава в особі уповноважених органів відмовилася від кримінального переслідування позивача. Початок нового розслідування додатково зумовить правову невизначеність у зв`язку з повторенням ризиків офіційної констатації злочинності поведінки позивача і таким чином призведе до погіршення його правового становища. Означений спосіб розв`язання порушеного позивачем питання є недопустимим з точки зору досягнення мети захисту його прав та законних інтересів.

В даній ситуації, вирішення питання про скасування арешту на майно позивача, який мав статус обвинуваченого (засудженого), не потребує відновлення кримінальної справи, тобто відновлення його кримінального переслідування, адже ця справа була вже розглянута по суті і всі питання стосовно подальшого виконання вироку суду повинні вирішуватися судом в межах кримінального судочинства, адже буде вивчатися питання того, чи виконав позивач вирок суду в частині сплати моральної шкоди та витрат за проведення експертизи.

Більше, того, варто відзначити, що з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що адвокат Шахновський О.О. звертався до Біляївського районного суду Одеської області з клопотанням про скасування арешту в рамках кримінальної справи №1-78/2009 та ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16.11.2020 було повернуто клопотання, оскільки, суддя вважав, що підстав для розгляду суддею клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України (2012 року) не має, оскільки у даному випадку застосуванню підлягає норми ст.ст. 126, 409 КПК України (1960 року).

У задоволення повторного клопотання представника позивача ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21.12.2020 було відмовлено, адже, матеріали справи не містили відомостей щодо задоволення вимог потерпілих та сплати витрат на експертизу, та заявник не надав суду докази виконання вироку в цієї частині. Ухвала залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.09.2021.

Таким чином, в рамках кримінальної справи №1-78/2009 позивачу не відмовляли у задоволенні клопотання про зняття арешту з тих підстав, що має бути звернення до суду в порядку цивільно-процесуального судочинства, а відмовлено через відсутність доказів виконання вироку.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, з огляду на те, що питання про зняття арешту обвинуваченого ОСОБА_1 має бути розглянутим в рамках кримінальної справи та в порядку кримінального судочинства.

Керуючись ч. 2 ст. 247, п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 256, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, ОСОБА_2 , про зняття арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 12 жовтня 2022 року.

Суддя: В.Я.Бондар