Справа № 367/6759/20
Провадження №2/367/1301/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 жовтня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Линника В.Я.,

за участі: секретаря Балинської О.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину та аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.05.2012 р. вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_5 . Також, у 2017 р. відповідач визнав батьківство на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обидві дитини проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні.

У зв`язку з необхідністю забезпечувати достатній фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток малолітньої дитини, сторони прийняли рішення про необхідність навчання дитини ОСОБА_5 у Центрі розвитку дитини «Карамелька». Вартість надання щомісячних послуг навчання, які вона сплачувала, становить 6500,00 грн. Загальна вартість послуг за навчання та розвиток дитини у цьому Центрі за період з 05.02.2020 р. по 09.09.2020 р. становила 36750,00 грн. Цю суму батьки повинні були нести солідарно, але на момент звернення до суду вона була сплачена виключно матір`ю.

Крім вищезазначених витрат вона додатково несе витрати на придбання малолітній дитині взуття, їжі, книжок та предметів для всебічного розвитку розумових здібностей дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_6 досягла повноліття, проте потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається за денною формою навчання у ВНЗ «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося» за спеціальністю «Медсестринство», освітньо-кваліфікаційною програмою «Сестринська справа». Вона самостійно забезпечує повнолітню доньку всім необхідним, а саме: одягом, у тому числі таким, який вимагається у ВНЗ, харчуванням, необхідними підручниками для навчання та проїздом до місця навчання.

Зазначає, що вона та відповідач у рівній мірі зобов`язані забезпечувати належний рівень розвитку малолітньої дитини ОСОБА_5 та повнолітньої доньки ОСОБА_6 , яка продовжує навчання. У зв`язку з існуванням цього обов`язку, з урахуванням складної економічної ситуації в країні, вона не може самостійно в повній мірі забезпечити навчання та розвиток малолітньої дитини у Центрі розвитку дитини «Карамелька» та належне матеріальне утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що ставить її та ОСОБА_6 у скрутне матеріальне становище та обмежує спільних з відповідачем дітей в можливості отримати достатній рівень інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Наголошує, що відповідач є працездатним, що дозволяє йому утримувати як себе, так і обох дітей.

З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , які повинні бути понесені у майбутньому, у розмірі 3250,00 грн, але не менше 50 % щомісячної вартості освітніх послуг, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 повноліття, аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 , яка продовжує навчання у ВНЗ «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося», у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_6 23-річного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , які понесені в період з 05.02.2020 р. по 09.09.2020 р. на оплату за навчання та розвиток малолітньої дитини у Центрі розвитку дитини «Карамелька» у розмірі 18375,00 грн. та судовий збір на користь держави.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що він не може сплачувати суму, яку вимагає стягнути позивачка, яка створила штучно ситуацію, щоб він не мав постійного офіційного працевлаштування. Крім цього, він майже весь 2020 рік особисто щомісячно давав позивачці кошти готівкою в різних сумах від 3000,00 грн до 7000,00 грн, які вона бажала отримати. Зокрема, надавалися кошти і на оплату в повному обсязі за приватний дитячий садочок «Карамелька», тобто свою дитину ОСОБА_5 він утримував повністю.

Позивачка з донькою проживають в квартирі, яка належить на праві власності його матері ОСОБА_7 , яка повністю її утримує, сплачує за утримання будинку та прибудинкової території, всі рахунки за комунальні послуги по лічильникам та інше.

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину зазначає, що Центр розвитку дитини «Карамелька» - це звичайний приватний садок, в якому здійснюється лише догляд за дітьми, а не їх розвиток. За таких обставин немає жодної необхідності його відвідувати, а можна оформити дитину у заклад дошкільної освіти комунальної форми власності м. Ірпеня.

Крім цього, йому відомо, що з вересня 2020 року дитина центр не відвідує.

Відносно вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, він наголошує, що фактично батьком цієї дитини є інша особа. На момент укладення з позивачкою шлюбу, позивачка мала майже десятирічну доньку та була матір`ю-одиначкою. Він визнав батьківство відносно цієї дитини в порядку ст. 126 Сімейного кодексу України, щоб запобігти конфліктам з дружиною, які позначалися на маленькій спільній дитині, не враховуючи усіх можливих правових наслідків для себе. Тому він відмовляється утримувати доньку позивачки.

Від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона повідомляє, що вона є власницею земельної ділянки з житловим будинком на ній, однак мешкати у будинку не може, оскільки відповідач змінив замки та фактично виселив її з дітьми. Тому вона з дітьми проживає у квартирі, де зареєстрована у встановленому законом порядку та сама вносить всі необхідні платежі за комунальні послуги. В той же час, власниця квартири мешкає в м. Харків.

Наполягає, що відповідач не сплачує ніяких грошових коштів на дітей, ніяких підтверджень своїм словам про утримання дітей відповідачем не надано. Звертає увагу суду, що офіційне працевлаштування відповідача не має жодного відношення до утримання дітей та сплати аліментів, адже діти не можуть самі себе забезпечувати, а стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є її вільним вибором як позивачки.

Вказує, що рішення про відвідування дитиною Центру розвитку дитини «Карамелька» було спільним з відповідачем. Крім того, дитина не може об`єктивно відвідувати заклад дошкільної освіти комунальної власності Ірпеня з огляду на відсутність місць в таких закладах. Батько взагалі не цікавиться витратами на дитину ані додатковими, ані основними. Саме нею підписувалась декларація з сімейним лікарем та робилось щеплення, в чому відповідач також не приймав ніякої участі.

Відмову в утриманні доньки ОСОБА_6 вважає безпідставною, оскільки відповідачем не оспорювалось усиновлення, яке проходило у встановленому законом порядку. Тому законодавство не звільняє його від обов`язку утримання дитини.

Просить врахувати наведені аргументи та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві, а також просив врахувати, що на даний час відповідач не працевлаштований, перебуває на лікуванні у Канаді у зв`язку з отримання ним кульових поранень в результаті збройної агресії Російської Федерації.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 04.05.2012 р. між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 04.05.2012 р. Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась дитина - ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданим 19.07.2017 р. Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 9).

На підставі заяви про визнання батьківства № 49/16.28-55 від 19.08.2017 р. до актового запису стосовно ОСОБА_6 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян було внесено зміни стосовно батька дитини, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень, від 12.02.2021 р. № 3 (а.с. 99). У зв`язку з чим, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 31.08.2017 р. Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

ОСОБА_6 з 15.09.2020 р. навчається на денній формі навчання у ВНЗ «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося» за спеціальністю «Медсестринство», освітньо-професійною програмою «Сестринська справа», про що свідчить довідка ВНЗ «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося» від 06.10.2020 р. № 233 (а.с. 17).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.10.2020 р. № 1603, характеристики від 18.01.2021 р. за підписом голови правління ОСББ «Власний будинок», акту обстеження умов проживання від 12.02.2021 р., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають з матір`ю - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12, 74, 97).

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 р. і набула чинності для України 27.09.1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі.

Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Системний аналіз вищевикладених норм свідчить про те, що позивачу слід обґрунтовувати в суді свою вимогу про стягнення аліментів на утримання дитину в твердій грошовій формі в запитуваному розмірі.

Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачкою не надано суду доказів наявності у відповідача доходу, який би надавав змогу йому сплачувати аліменти в такому розмірі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує, що позивачкою заявлена також вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання і повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Водночас, суд відкидає посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває його матір, оскільки відповідачем не доведено, що він є єдиним джерелом фінансування своєї матері, а сама вона не має доходів.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються а рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При цьому мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не визначено.

Встановлено, що ОСОБА_6 , яка є дочкою сторін, на день звернення до суду не досягла 23 років, навчається на денній формі, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для забезпечення її їжею, одягом, витратами на транспорт та інше.

Суд відкидає посилання відповідача не відсутність кровної спорідненості між ним та ОСОБА_6 , оскільки частиною 4 ст. 232 Сімейного кодексу України прямо встановлено, що усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи від дня пред`явлення позову та до закінчення її навчання у ВНЗ «Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося», але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Оскільки позивачкою не доведений розмір її витрат на забезпечення повнолітньої дочки, достатність доходу відповідача для сплати аліментів у запитуваному позивачкою розмірі, враховуючи, що на утримання своєї неповнолітньої дитини відповідач сплачуватиме аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, суд вважає такий розмір аліментів достатнім і обґрунтованим.

Крім того, відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 13.09.2017 р. по справі № 749/106/17 зазначила, що положення ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Всупереч цим вимогам, позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності особливих обставин, за яких дитина потребує додаткових витрат. Витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садочка на переконання суду не є додатковими витратами в розумінні ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України. Тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат слід відмовити.

При розгляді справи суд не приймає до уваги і не досліджує решту доводів і посилань сторін, зокрема, на їх конфліктні ситуації з місцем проживання, реєстрації дітей, доречності відвідування приватного садочка тощо, оскільки вони не мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки позов задовольняється частково, а позивачка звільнена від сплати судового збору, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Задовольнити частково позов ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.10.2020 р. до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 19.10.2020 р. до закінчення навчання в Київському медичному коледжі ім. П.І. Гаврося, до 26.06.2023 р., але не довше ніж до досягнення донькою 23 річного віку.

В решті позову відмовити.

Допустити рішення до негайного виконання в розмірі стягнення за один місяць.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено до 08.10.2022 р. включно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили по закінченню строку на оскарження в разі ненадходження апеляційної скарги, а вразі її надходження з дня залишення рішення без змін судом апеляційної інстанції або з дня повернення/залишення без розгляду апеляційної скарги.

Суддя: В.Я. Линник