Справа № 951/228/22
Справа № 2/951/138/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

28 вересня 2022 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Гриновець О.Б.,

при секретарі судового засідання Галаса В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

20.04.2022 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів про визнання останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, будинком за адресою: АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовує, тим, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №292991449 від 14.04.2021 року. Зазначає, що у вказаному будинку, окрім позивачки, зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вже більше ніж вісім років не проживають у такому. Факт реєстрації останніх в даному будинку для позивачки створює незручності та перешкоджатиме розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, обмежує її законні права. Зважаючи на викладені обставини, керуючись нормами ст.405 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 07.06.2022 року матеріали позовної заяви залишено без руху.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 27.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 03.08.2022 року постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду по суті.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За таких обставин, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №292991449 від 14.04.2021 року /а.с.5/.

У вказаному будинку, на момент звернення із позовом, зареєстровано 3(троє) осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (відповідач), ОСОБА_2 (відповідач), що підтверджується копією будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян /а.с.8/.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично зареєстровані, але не проживають у будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується актом, складений комісією Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 13.12.2021 року №527 /а.с.7/.

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у житловому будинку по АДРЕСА_1 не проживають понад один рік, не цікавляться житлом, жодної участі в утриманні такого не приймають, не зберігають майна та речей тощо, а відтак, заявлену позовну вимогу щодо визнання останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідачів, то така вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відтак, беручи до уваги, що порядок зняття з реєстрації визначений законом, а підставою для такої в даному випадку є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на житло, тому в задоволенні даної вимоги позивача слід відмовити за безпідставністю такої.

При цьому, на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідачів судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 992,40 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , дані паспорта: серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 30.06.1998 року.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: дані відсутні, дані паспорта: серія НОМЕР_3 , виданий Козівським РВ УМВС 20.02.2004 року.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: дані відсутні, дані паспорта: серія НОМЕР_4 , виданий Козівським РВ УМВС 15.03.2000 року.

Дата складення повного судового рішення 5.10.2022 року.

Суддя О.Б.Гриновець