Справа № 462/1327/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Демидюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщии,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира зареєстрована за померлою ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2008. 22.04.2008 нею було складено заповіт, яким все своє майно, в тому числі належну їй на праві власності квартиру вона заповіла сину ОСОБА_1 та онуку ОСОБА_2 в рівних частинах кожному. Однак, про наявність даного заповіту та про його право на отримання у власність у порядку спадкування квартири позивачу стало відомо лише в кінці грудня 2021, коли він організовував косметичний ремонт у згаданій квартирі та відповідно займався очищенням квартири від старих речей, серед яких і знайшов заповіт. У вказаній квартирі протягом тривалого часу ніхто не проживав, адже він помилково вважав, що у нього не має на це законних підстав, оскільки на момент смерті його матері і навіть раніше з його матір`ю був зареєстрований ОСОБА_2 , то відповідно позивач був впевнений, що мати заповіла квартиру йому. Ремонтом квартири він займався на прохання відповідача ОСОБА_2 , оскільки такий йому приходиться племінником. ОСОБА_2 уже дуже багато років проживає за межами України, із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальну контору він також не звертався, однак враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_3 він проживав разом із покійною, то відповідно вважається таким, що прийняв спадщину, але своє право поки не оформив.Оскільки він не проживав спільно зі своєю матір`ю, не вів спільного побуту, то це відповідно є ще одним фактом, який свідчить про те, що про наявність заповіту, складеного на його ім`я він не знав. 26.01.2022 він звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Вишинської О.С. із проханням надати йому роз`яснення про порядок отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . У відповіді на звернення позивача приватний нотаріус Вишинська О.М. зазначила, що оскільки заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору в установлений законом строк позивач не подавав та на момент смерті за адресою померлої зареєстрований не був, то строк для прийняття спадщини ним порушено. Рекомендувала звернутись до суду із позовною заявою длля продовження строку для прийняття спадщини, що він і зробив. Просив заяву задовольнити та надати йому додатковий строк для прийняття спадщини.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак подано на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Заявлені вимоги підтримала.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив,а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та провести заочний розгляд справи в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Як встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 /а.с. 9/.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 /а.с. 11-13/.

Відповідно до заповіту посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Партикою Н.О., заповідач ОСОБА_3 заповіла все своє майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1 сину ОСОБА_1 , 1957 року народження та внукові ОСОБА_2 , 1980 року народження, в рівних частках кожному /а.с. 14/.

Даний заповіт було зареєстровано в Спадковому реєстрі за №44565659, що стверджується витягом із Спадкового реєстру /а.с. 15/.

Після смерті матері ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М. із проханням надати роз`яснення про порядок отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідно нотаріусом йому було роз`яснено, що ним пропущений строк на подання заяви про прийняття спадщини / а.с. 18/.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 13.03.2020р. у справі №314/2550/17, яка згідно з ч. 1 ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач не проживав з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , йому не було відомо про існування заповіту складеного нею і такий ним був виявлений випадково лише під час проведення ремонту у квартирі за проханням відповідача ОСОБА_2 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а також те, що відповідач жодних заперечень на позовну заяву не надав, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки такий ним пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. ст. 1217-1218, 1220, 1262, 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 05.10.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: