КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Макаренко І.О.
Єдиний унікальний номер справи № 761/869/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/ 8405/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В. , Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться вказана цивільна справа.

У жовні 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сабіщенко О.В. заявила клопотання про витребування доказів .

Самостійно вказані докази учасники справи не мають можливості отримати оскільки вказані докази є охоронюваною законом таємницею та можуть бути надані лише на підставі ухвали суду.

Відповідач просив витребувати у АТ КБ « Приватбанк» наступну інформацію:

Чи укладалися ОСОБА_2 з бланком в період із 01 лютого 2019 року по 30 грудня 2019 року договори банківського вкладу (депозиту), договори про зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфу, що охороняється банком, договори банківського рахунку. Якщо таки договори укладалися, надати реквізити цих договорів, розмір грошових вкладів ,що вносилися чи знімалися, інформацію про рух коштів.

Позивачка заявила клопотання про витребування доказів -

у АТ «КБ Приватбанк», АТ «Державний ощадний банк України, АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «Таскомбанк», ПАТ «АБ Укргазбанк», АТ «ПУМБ», АТ «Альфа-банк», АТ «Кредобанк», АТ«Державний Експортно-імпортний банк України», АТ «Банк кредит Дніпро», а саме , інформацію щодо укладення в період з 15 січня 2019 року по 27 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та вказаними банками договорів банківського рахунку (в тому числі карткового), договорів банківського вкладу (депозиту), договорів зберігання цінностей у банках, договорів про надання індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком В разі укладення таких договорів надати реквізити, номери договорів, інформацію про рух коштів.

Як зазначила позивачка ,самостійно вказані докази вона не має можливості отримати оскільки вказані докази є охоронюваною законом таємницею та можуть бути надані лише на підставі ухвали суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року клопотання відповідача ОСОБА_1 задоволено .

Витребувати з Акціонерного товариства «Комерційний банк Приватбанк» наступної інформації:

1. Чи укладалися ОСОБА_2 з АТ КБ «Приватбанк» у період з 01 лютого 2019 року по 30 грудня 2019 року договори банківського вкладу (депозиту)?

Якщо так, зазначити реквізити цих договорів та розмір грошових коштів, що вносилися на депозит та знімалися з депозиту у період з 01 лютого 2019 року по 30 грудня 2019 року .

2. Чи укладалися ОСОБА_2 з АТ КБ «Приватбанк» у період з 01 лютого 2019 року по 30 грудня 2019 року договори про зберігання цінностей або надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком?

3. Чи укладалися ОСОБА_2 з АТ КБ «Приватбанк» у період з 01 лютого 2019 року по 30 грудня 2019 року договори банківського рахунку?

Клопотання позивачки ОСОБА_2 задоволено . витребувати наступну інформацію -

з Акціонерного товариства «Комерційний банк Приватбанк» :

Відносно договорiв банкiвського рахунку, якi укладенi з ОСОБА_1 - якi реквізити укладених договорiв банкiвського рахунку: номер банкiвського рахунку, iнформацiю про рух коштiв за перiод з 15 січня 2019 року по 27 листопада 2019 року ;

Вiдносно договорів банкiвського вкладу (депозиту), якi укладенi з ОСОБА_1 - якi реквiзити укладених договорiв банкiвського вкладу: номер депозитного рахунку, розмiр грошових коштiв, що знаходилися на депозиті та рух коштiв на депозитi за перiод з 15 січня 2019 року по 27 листопада 2019 року ;

Аналогічна інформація витребувана із наступних банків - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», Акціонерного товариства «Таскомбанк», Акціонерного товариства « Ідея банк», Публічного Акціонерного товариства «Акціонерний Банк Укргазбанк», Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», Акціонерного товариства «А-Банк», Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень», Акціонерного товариства «Альфа-банк», Акціонерного товариства «Кредобанк», Акціонерного товариства «ОТП Банк» ,Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Акціонерного товариства «Укрсиббанк» , Акціонерного товариства «Банк кредит Дніпро».

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в частині задоволення клопотання позивачки про витребування доказів, посилаючись на порушення норм матеріального права і процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання. В апеляційній скарзі зазначав, що суд не взяв до уваги , що позивачка подала не клопотання, а заяву, крім того суд зазначив про необхідність витребувати інформацію у банків, з яких позивачка не просила витребувати вказану інформацію, порушив вимоги як вимоги ст. 84, так і ст. 116 ЦПК України, крім того повторно розглянув клопотання відповідача ОСОБА_1 , яке вже було задоволено судом 19 жовтня 2021 року без постановлення ухвали. ту обставину, що спірна квартира придбана вже після розірвання шлюбу батьків, а відтак не є спільним майном подружжя, а визнання права на Ѕ частину спірної квартири не відповідають цивільному законодавству і не є належним способом захисту права.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просила апеляційне провадження закрити, з огляду на те, що відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала про витребування доказів оскарженню не підлягає, а відтак скарга є безпідставною.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 29 вересня 2022 року за адресами, які зазначені в матеріалах справи. Сторони та їх представники приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна провадження підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта; відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом про банки і банківську діяльність.

Статтею 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність" клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати, зокрема, інформацію та консультації з питань надання банківських послуг.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особами при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

У статті 61 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Згідно з положеннями статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, або за рішенням суду.

Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з пунктом 11 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Пунктами 4, 5 статті 348 ЦПК України встановлено, що заява про розкриття банківської таємниці має містити, поміж іншого, обґрунтування необхідності та обставини, за якими вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Тобто заява повинна містити обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами, зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про відмову банку у вчиненні відповідних дій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції України і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. ( Постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року справа № 703/1610/17)

Аналіз заяв (клопотань) сторін у справі свідчить про те, що і позивачка і відповідач просили витребувати докази, які містять банківську таємницю, а відтак йдеться про розкриття банківської таємниці.

Як видно із матеріалів справи, і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в суді першої інстанції заявили клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, а відтак суд першої інстанції постановив саме ухвалу про витребування доказів в межах заявлених клопотань. Питання щодо розкриття банківської таємниці сторони не порушували .

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.( Постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року справа № 703/1610/17).

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про витребування доказів.

Отже, ухвала суду першої інстанції про витребування доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Ухвала про витребування доказів постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому заперечення на цю ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можливо включити до апеляційної скарги на рішення суду, яке буде ухвалене у цій справі.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

Апеляційний враховує, що ухвала про витребування доказів не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому особа має право включити до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на вказану ухвалу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Постановляючи ухвалу про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд дійшов не врахував, що ухвала суду про витребування доказів не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки відсутня в переліку ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги, відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України, а відтак апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,381 - 384 ЦПК України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді