Справа № 466/4655/22
Провадження № 2/466/1804/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 вересня 2022року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Шаповалової Ю.О.

справа № 466/4655/22; 2/466/1804/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

установив:

04.07.2022 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів, в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00гривень, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, однак у будь-якому випадку не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що з 16 листопада 2002 року по 02 жовтня 2009 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 .

02 жовтня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

З моменту розлучення відповідач перестав надавати допомогу на утримання неповнолітнього сина. На даний час доглядом та вихованням неповнолітнього сина - ОСОБА_3 займаюсь виключно вона. Їх з відповідачем син проживає разом зі нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач по справі не надає жодної допомоги на утримання сина та не приймає участі у його вихованні.

У свою чергу, для забезпечення нормального розвитку дитини, виникає необхідність у забезпеченні його одягом, житлом, харчуванням на належному рівні. Таким чином, тягар витрат на забезпечення потреб їх сина, зокрема: витрати на харчування, придбання зимового і літнього одягу та взуття, а також придбання шкільного приладдя, підручників для навчання повністю лягає на неї. Про необхідність виконання обов`язків з утримання неповнолітнього сина, вона постійно наголошує відповідачу. Проте, він жодним чином на подібні звернення не реагує, що і стало підставою для звернення до суду з вимогою до відповідача по справі про стягнення з нього аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , 2004 року народження.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 21.07.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.15).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 05.02.2014 (а.с.3).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження від 22.09.2004 (а.с.7).

Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з матір`ю та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо та ухиляється від виконання даного обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022рік», установлено у 2022 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2 618 грн, з 1 липня - 2 744 грн, з 1 грудня - 2 833 грн.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров`я дитини. Зважаючи на викладене, та, враховуючи в сукупності, те, що обов`язок утримання дитини покладено на обох батьків, те, що дитина проживає з матір`ю, те, що відповідач інших утриманців немає.

Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 3000,00грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини є підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 55-57,76, 81- 83, 89, 95, 141, 223, 247, 259, 263- 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 (три тисячі гривень), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.07.2022, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова