Номер провадження: 22-ц/813/540/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Профспілкова організація ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова НАМН України») про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про встановлення факту.

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, у якій просив у порядку окремого провадження встановити факт, що має юридичне значення.

В обґрунтування указаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що з 01.11.2018 по 31.12.2018 перебував у трудових відносинах з ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова НАМН України» (надалі - Інститут). В Інституті на той час діяла Профспілкова організація ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова НАМН України». Під час розгляду судом справи № 522/9081/21 йому стало відомо, що з його заробітної плати Інститут утримував кошти як з члена профспілкової організації. При цьому, заяву про вступ до Профспілки Інституту він не подавав та членський квиток не отримував. Відповідно до постанови Профспілки від 20.12.2019 на підставі ст. 28 Статуту професійної спілки працівників охорони здоров`я України його було виключено із членів профспілки у зв`язку з припинення трудових відносин члена профспілки із закладом охорони здоров`я. Зазначає, що без будь-яких доказів його членства у Профспілці його було з неї виключено. Тому, заявник просив встановити факт відсутності будь яких правовідносин між ним та Профспілковою організацією «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова НАМН України» у період з 01 листопада 2018 року по 20 грудня 2019 року. Зазначає, що від встановлення даного факту будуть залежати певні юридичні наслідки, зокрема чи мав право Інститут утримувати частину його заробітної плати, як профспілкові внески, оскільки тільки за умови членства у профспілці у її члена з`являється обов`язок сплачувати такі внески.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа Профспілкова організація ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України») про встановлення факту, що має юридичне значення.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановлення факту відсутності правовідносин між ним та Профспілкою не пов`язане із наступним вирішенням спору про право між тими самими сторонами.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

У судове засідання, призначене на 31 серпня 2022 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

31 серпня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 12 вересня по 25 вересня 2022 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повне судове рішення виготовлено 26 вересня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку. Указаний перелік не є вичерпним.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого прядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені виключно з метою підтвердження виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто, відповідно до закону викликати певні юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організації.

Таким чином, в розумінні цивільного процесуального законодавства України, встановлення факту відсутності будь-яких відносин з Профспілковою організацією не є фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Разом з тим, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 зазначив, що встановлення даного факту, а саме відсутності будь яких правовідносин між ним та Профспілковою організацією «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова НАМН України» у період з 01 листопада 2018 року по 20 грудня 2019 року, йому необхідно для встановлення правомірності здійснення Інститутом відрахувань із заробітної плати заявника, тобто пов`язане з наступним вирішенням спору про право, а тому дане питання дійсно не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає за необхідно зазначити, що питання, які порушує заявник ОСОБА_1 у своїй заяві про встановлення факту, фактично стосуються законності стягнення певної суми із заробітної плати, що є спором про право у сфері трудових відносин.

Крім того, сам заявник ОСОБА_1 у своїй заяві вказує, що встановлення даного факту, а саме відсутності будь яких правовідносин між ним та Профспілковою організацією «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В. П. Філатова НАМН України» у період з 01 листопада 2018 року по 20 грудня 2019 року, йому необхідно для встановлення правомірності здійснення Інститутом відрахувань із заробітної плати заявника.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що фактично предметом заяви є спір про право у сфері трудових відносин.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факта, що має юридичне значення, судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк