Справа № 211/2544/22
Провадження № 2/211/2709/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі: Мариненко Е.П.,

за відсутності: сторін у справі,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Довгинцівський районний відділ в місті Кривому Розі ГУДМС України, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.08.2018.

У будинку зареєстрована його невістка ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі. З кінця 2020 року відповідач забажала змінити своє місце проживання, з цього часу не проживає за вказаною адресою, забрала всі свої особисті речі. З цього часу участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів відповідач не приймає.

Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, з позовними вимогами згодна, проти позову не заперечувала.

Представник Довгинцівського районного відділу в місті Кривому Розі ГУДМС України не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 10-12 копії договору дарування житлового будинку з господарчими будівлями та земельною ділянкою від 07.08.2018, витягу з державного реєстру).

Згідно відомостей з Реєстру Криворізької міської територіальної громади у вищевказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2 (а.с. 17).

У матеріалах справи міститься Акт від 28.07.2022 (а.с. 6), складений мешканцями сусідніх будинків, підтверджений уповноваженим квартального комітету № 27, із змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не поживає з жовтня 2020 року.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Наявність реєстрації ОСОБА_2 у житловому будинку за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у будинку АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даному будинку судом не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме спірним житловим будинком з господарськими спорудами, розташованим за вищевказаною адресою, у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад одного року. Окрім того, відповідач визнала позов та не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко