Справа №345/2278/22
Провадження № 2/345/829/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Якиміва Р.В.

секретаря Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд

в с т а н о в и в:

13.05.2021 р. з відповідачем було укладено договір позики на підставі якого відповідач позичив в позивачки гроші в сумі 161 606, 00 грн., які зобов`язувався повернути до 14.05.2022 року, про що зазначено у розписці. Оскільки відповідач не повернув даний борг, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь суму боргу за договором позики, яка становить 173 560, 78 грн., з яких: 161 606, 00 грн. боргу; 1 248, 57 грн. трьох процентів річних; 10 706,21 грн. розмір інфляційних збитків, тому звернулася із позовом до суду про стягнення даних коштів із відповідача.

У судове засідання позивачка подала заяву в якій вказала, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи, просить розглядати справу у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином через оголошення на офіційному сайті суду.

Відповідач своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, проаналізувавши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи розписки, наданої відповідачем, ОСОБА_2 13.05.2021 року позичив у позивачки 161 606, 00 грн та зобов`язався повернути борг до 14.05.2022 року (а.с. 10).

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Про отримання зазначених коштів від позивачки відповідач склав відповідно розписку (оригінал якої знаходиться в матеріалах справи).

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

На підтвердження своїх доводів позивачкою було надано оригінал розписки, як це передбачено ст. 1047 ЦК України, які долучена до матеріалів справи.

Оскільки сторони дійшли обопільної згоди про те, що кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час і визначили строк повернення боргу про що склали відповідну розписку, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які завжди висуваються.

Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій борг, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом або не слідує із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що, якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно дост. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

На спростування доказів позивача відповідачем не надано доказів про погашення суми боргу.

Знаходження розписки у позивачки свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу.

Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають.

Таким чином, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача накористь позивачасуми боргу за договором позики (борговою розпискою), шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості за договорами позики у розмірі, яка становить 173 560, 78 грн., з яких: 161 606, 00 грн. боргу; 1 248, 57 грн. трьох процентів річних; 10 706,21 грн. розмір інфляційних збитків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1 735,61 грн., (а.с.5), який підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2022 позивачка уклала з адвокатом Матулько О.В. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену договором вартість послуг в загальній сумі 1500,00 грн., що підтверджено квитанцією №0529314 від 15.08.2022 (а.с.14). Згідно акту від 15.08.2022 р. адвокат надав такі юридичні послуги в розмірі 1500,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги та 1 735,61 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 612,625, 1056-1049 ЦК України, ст.ст.263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 заборгованість за розпискою від 13.05.2021 року у розмірі 173 560, 78 грн., з яких: 161 606, 00 грн. сума боргу; 1 248, 57 грн. розмір трьох процентів річних; 10 706,21 грн. розмір інфляційних збитків

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 судовий збір по справі в розмірі 1 735,61 грн. та 1 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданоюпротягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: