Провадження № 2/161/509/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що з 20.04.2002 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2009 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьком якого записаний він. Зазначає, що з цим він не згідний, оскільки на момент укладення шлюбу відповідач уже була вагітна і до укладення шлюбу зустрічалася з іншим чоловіком.

Вказує, що звертається до суду з вказаним позовом після досягнення ОСОБА_3 повноліття з огляду на те, що після розірвання шлюбу, відповідно до рішення суду з нього стягувалися аліменти на утримання сина. В рамках виконавчого провадження, державним виконавцем накладеного на нього штраф, накладено арешт на майно та рахунки, тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон, користуванні вогнепальною, мисливською, пневматичною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, тимчасово обмежено у праві полювання та керування транспортними засобами. Відтак, у разі задоволення його позову, він матиме можливість звернутися до суду з позовом про скасування виконавчого листа та заборгованості по аліментах. Крім того, в провадження суду перебуває позов відповідача до нього про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання.

Вважає, що оскільки актовий запис про народження ОСОБА_3 , в якому він записаний батьком дитини не відповідає дійсності, він змушений звертатися до суду з позовом про оспорення батьківства.

Посилаючись на викладене, просить суд, виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 1325 від 22.08.2002 про народження ОСОБА_3 , зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 17.06.2021 відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06.07.2021 призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу.

14.09.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 07.10.2021 призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу.

02.12.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 21.12.2021 призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу.

06.04.2021 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 29.08.2022 закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні позивач заявлений ним позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідачі та представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про місце час та дату розгляду справи відповідачі повідомлялися шляхом надсилання судової повістки, а представник, особисто під підпис, що підтверджується відповідною розпискою у матеріалах справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Щодо вирішення спору, покладаються на розсуд суду.

Суд, вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, їх представника та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Сторони перебували у зареєстрованому щлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.03.2009. 28.07.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 401 від 28.07.2009, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 .

Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З 26.02.2009 та до досягнення ОСОБА_3 повноліття, з позивача на користь відповідача стягувалися аліменти на утримання сина а розмірі 500,00 грн. щомісяця на підставі виконавчого листа виданого Луцьким міськрайонний судом Волинської області у справі № 2-3041/09 від 22.06.2009. В подальшому відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 7).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому до спірних правовідносин щодо позовних вимог про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини підлягають застосуванню положення КпШС України(у редакції, чинній на час їх виникнення).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 334/1998/18 (провадження № 61-21366св21).

Відповідно до статті 56 КпШС України особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

Судом встановлено з пояснень позивача ОСОБА_1 , що з відповідачем він почав проживати з липня 2001 року. 20.04.2002 вони зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , батьком якого він записаний. Коли дитині виповнилося 5-7 років у нього виникли сумніви, оскільки наявна розбіжність по групі крові. Вказує, що раніше до суду не звертався щоб зберегти сім`ю, однак дізнався, що відповідач одружилася з ним через вагітність. Крім цього, з часом відповідач почала вимагати від нього кошти на аліменти, що і стало причиною для звернення до суду з позовом.

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 досяг повноліття у 2020 році.

Позивач звернувся до суду 15.06.2021.

Отже, позивач без поважних причин пропустив встановлений ст. 56 КпШС України строк для звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Kalacheva v. Russia, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Отже, тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії.

У справі неодноразово призначалася молекулярно-генетична експертиза. Проте сторони 17.08.2021, 24.11.2021, 02.03.2022 та повнолітній ОСОБА_3 не з`являлися до експертних установ для відбору експериментальних зразків, у зв`язку із чим проведення експертизи не відбулося, тобто у матеріалах справи відсутній висновок молекулярно-генетичної експертизи.

З відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.09.2022 вбачається, що ОСОБА_2 04.08.2021 виїхала з території України та станом на 03.09.2022 не поверталася. ОСОБА_3 перебував на території України у періоди з 15.08.2021 по 16.09.2021, 06.11.2021 по 14.11.2021, з 11.12.2021 по 15.12.2021, станом на 03.09.2022 не повертався.

При цьому, позивачем в обґрунтування своїх вимог до позовної заяви додано лише копію свідоцтва про розірвання шлюб, копію свідоцтва про народження дитини та копії постанов винесених державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів. Жодних інших доказів позивачем суду не надано.

Припущення позивача про те, що він не являється біологічним батьком сина, об`єктивно нічим не підтверджені.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що позивачем зроблено не було.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що основним джерелом доказу у даній категорії справ про те, що позивач не є батьком дитини, є обов`язкове проведення судової медичної експертизи генома ДНК людини, а також те, що у позивача сумніви щодо його батьківства виникли в період коли дитині випонилося 5-7 років, проте до суду він звернувся лише після досягнення ОСОБА_3 повноліття та причиною для цього слугувало, саме стягнення з нього аліментів на утримання дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-5, ч.3 ст.12, ст.ст. 13, 81, 141, 263-264, 280-284, 354 ЦПК України, на підставі ст. 56 КпШС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_5 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області (адреса: пр. Соборності, 18, м. Луцьк).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта