Дата документу 20.09.2022 Справа № 322/867/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/867/21 Головуючий у 1 інстанції: Губанов Р.О.
Провадження № 22-ц/807/1379/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями органу державної влади,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями органу державної влади.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що у 2010 році орган місцевого самоврядування надав йому у користування зазначену земельну ділянку.

12 лютого 2019 року він звернувся із письмовим клопотанням до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області (Відповідач 1) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність, однак листом від 11.03.2019 (Відповідач 1) відмовив йому у наданні такого дозволу, посилаючись на те, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. що зовсім не відповідало дійсності.

Для отримання відповіді він повторно 06 серпня 2019 року письмово звернувся із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки йому у власність. Результатом розгляду звернення стало видання Відповідачем 1 наказу №8-1531/15-19-СГ від 18.09.2019, яким йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки йому у власність.

У грудні 2019 року він звернувся до ДП «Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою за отриманням проектно-вишукувальних робіт з ґрунтового обстеження вказаної земельної ділянки та складання довідки про якісний стан ґрунту (Агрохімічний паспорт поля №162440).

У січні 2020 року він замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки до виконавця - ТОВ «Власні землі», проект землеустрою був виготовлений згідно вимог чинного законодавства, також було замовлено виготовлення і агрохімічного паспорту земельної ділянки. 20 лютого 2020 року Відповідачем 1 було винесено акт індивідуальної дії - Висновок про розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, складеного ТОВ «Власні землі», від 20.02.20 №1652/82-20, без строку його дії.

Після цього для затвердження Проекту землеустрою він неодноразово письмово, з доданням необхідних документів звертався до Відповідача 1, зокрема:

21 квітня 2020 року подав письмову заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність на яку листом від 05.05.2020 отримав від Відповідача 1 наказ №8-3726/15-20-СГ про відмову у затвердженні проекту землеустрою, мотивований невідповідністю кадастрового плану земельної ділянки вимогам ст.34 ЗУ «Про Державний земельний кадастр».

13 липня 2020 року повторно подав письмову заяву, на яку отримав від Відповідача1 наказ №8-7074/15-20-СГ, про відмову у проекту землеустрою, мотивований невідповідністю кадастрового плану земельної ділянки вимогам ст.34 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», тобто підстава відмови була ідентичною наказу від 05.05.2020;

після подання письмової заяви про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність отримав від Відповідача 1 лист, у якому містився наказ від 25.11.2020 №8-9143/15-20-CГ, яким проект землеустрою щодо відведення вказаної вище земельної ділянки було затверджено передано земельну ділянку площею 1.5000 га (кадастровий номер 232365100:11:010:0236) ОСОБА_1 у власність.

01 грудня 2020 року він звернувся до державного реєстратора Виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області із заявою про реєстрацію прав власності на вказану земельну ділянку, проте 07 грудня 2020 року отримав письмове рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №55553810. Рішення мотивоване виявленими суперечностями між заявленим та вже зареєстрованим речовими правами на нерухоме майно, тобто право власності на спірну земельну зареєстровано за іншою особою.

09 вересня 2020 року наказом №8-6548/15-20-СГ Відповідач 1 надав дозвіл громадянці ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. А вже своїм наказом від 29 жовтня 2020 року №8-8551/15-20-СГ ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області затвердило ОСОБА_3 розроблений нею проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передало їй цю земельну ділянку у власність.

19 грудня 2020 року ОСОБА_3 здійснила продаж цієї земельної ОСОБА_2 (далі Відповідач 2). Договір купівлі-продажу земельної було оформлено у Шостій державній нотаріальній конторі Запорізького міського нотаріального округу, дата реєстрації - 19.12.2020, запис в Держ реєстрі - 39807760.

Відповідач 1 всупереч вимогам закону двічі надав дозвіл на розрубку технічної документації, надавши при цьому перевагу не йому (як такому, що звернувся раніше і тривалий час сплачував земельний податок), а ОСОБА_3 , чим було порушено його конституційне право на отримання земельної ділянки у власність.

У зв`язку із замовленням ним проекту землеустрою у ТОВ «Власні землі», цю земельну ділянку було сформовано та їй присвоєний кадастровий номер :11:010:0236.

Враховуючи вказане, ОСОБА_3 не могла звертатися до Державного кадастрового реєстратора із заявою з такого питання; земельна ділянка до цього часу вже була сформована та мала визначений кадастровий номер.

Відносно нього, як зацікавленої особи не була виконана вимога пункту б) частини 2 ст.28 Закону України «Про землеустрій», тому документація із землеустрою, розроблена ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_3 не могла затверджуватися, оскільки містила порушення вимог закону.

Відповідач 1 за відсутності підтвердження виконання ОСОБА_3 положень нормам законодавства видав наказ №8-8551/15-20-СГ від 29.10.2020 про затвердження проекту землеустрою розробленого ФОП ОСОБА_4 та передачу земельної ділянки їй у власність.

На думку позивача, Відповідачем 1 було порушено порядок надання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації, що обумовило незаконність видачі Відповідачем 1 наказів №8-6548/15-20-СГ від 09.09.2020 та №8-8551/15- 20- СГ від 29.10.2020 на ім`я ОСОБА_3 та призвело до настання несприятливих наслідків для прав, свобод та інтересів Позивача, зокрема - позбавлення ОСОБА_1 конституційного права власності на землю, права на його реалізацію шляхом завершення процедури відведення земельної ділянки.

Скасування у судовому порядку наказів Відповідача 1 від 09.09.2020 року №8-6548/15-20-СГ та №8-8551/15- СГ від 29.10.2020 на ім`я ОСОБА_3 тягне за собою й відповідні правові наслідки стосовно нелегітимності відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відносно цієї земельної ділянки. В той же час не скасована реєстрація відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки позбавляє його правомірно набути право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :11:010:0236; відповідно - запис про державну реєстрацію має скасовуватися судом у зв`язку із розглядом питання про скасування спірних наказів Відповідача 1.

В результаті прийняття незаконних рішень Відповідача 1 йому завдано моральну шкоду, адже він другий рік бореться за порушене право, шукає інформацію та можливості судового захисту, він перебуває у стані постійної психологічної напруги, та стресу, що призвело до порушення нормальних умов життя, вимагає від нього акумуляції додаткових зусиль для організації свого життя.

На думку позивача, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу на спірну земельну ділянку був укладений на підставі встановленого права приватної власності на неї, яке у свою чергу було реалізоване з порушенням норм чинного законодавства, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), через порушення публічного порядку (спрямованість правочину на порушення конституційних прав людини та громадянина).

На підставі вищезазначених обставин, позивач просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 09 вересня 2020 року №8-6548/15-20-СГ про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, загальною площею 1,5000 га, цільове призначення 01.03;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 29 жовтня 2020 року №8-8551/15-20-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, загальною площею 1,5000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :11:010:0236, та передачу її у власність ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним та скасувати Договір купівлі-продажу (або інший розпорядчий договір) земельної ділянки площею 1.5000 га кадастровий номер: :11:010:0236, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою Запорізького міського нотаріального округу;

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію прав власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за номером 39807760 від 19.12.2020, за ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 1.5000 га, з кадастровим номером :11:010:0236, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області;

- стягнути з Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області на його користь 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними рішеннями органу державної влади;

- стягнути судові витрати у справі солідарно з відповідачів.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 січня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 січня 2022 рокускасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначав, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказів від 09.09.2020 № 8-6548/15-20-СГ стосувалися спірних правовідносин та неправильного застосування норм права саме Відповідачем 1 щодо реалізації своїх владних повноважень з видачею розпорядчих індивідуальних актів, чим обумовлено пред`явлення позову до цієї сторони. Між тим, прийняття цих наказів стало підставою виникнення права власності у двох осіб (позивача і третьої особи) на одну й ту ж земельну ділянку.

Також у апеляційній скарзі зазначено про невідповідність підпису ОСОБА_3 на заяві від 27.10.2020 про надання їй спірної земельної ділянки та на довіреності, виданої нею особисто, 21.10.2020.

08 червня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 адвоката Острика С.Ю., у якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, просив залишити скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

08 червня 2022 до апеляційного суду надійшов відзив ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, у якому відповідач просив залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Котов О.С. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник ГУ Держгеокадастру у Запорізькій областіГайдаржийський В.С. проти задоволення апеляційної заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог законодавства (а.с.187), направив до суду свого представника адвоката Острика С.Ю., який в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, оскаржуване рішення залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності учасників, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, щозаявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 і не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. В такій ситуації остання має бути залучена співвідповідачем, адже накази, які позивач просив визнати незаконним та скасувати, ДУ Держгекадастру в Запорізькій області були прийняті в інтересах ОСОБА_3 , і в результаті них настали певні юридичні наслідки для ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи та не заперечували сторони, що 12.02.2019 ОСОБА_5 звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

ГУ Держгеакадастру у Запорізькій області листом від 11.03.2019 №Б-233-353/0/18-19 повідомило ОСОБА_5 про те, що місце розташування запитуваної ним земельної ділянки не відповідає вимогам закону.

06.08.2019 ОСОБА_5 звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Наказом ГУ Держгеакадастру у Запорізькій області №8-1531/15-19-СГ від 18.09.2019, ОСОБА_5 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. Орієнтовний розмір земельної ділянки 1,5000 га.

В подальшому ОСОБА_5 замовлено виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект було виготовлено ТОВ «Власні землі».

21.04.2020 ОСОБА_5 звернувся із заявою про затвердження проекту землеустрою.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №8-3726/15-20-СГ від 05.05.2020, ОСОБА_5 було відмовлено у затвердженні документації із землеустрою.

13.07.2020 ОСОБА_5 звернувся із заявою про затвердження проекту землеустрою.

03.09.2020 ОСОБА_3 звернулася із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №8-6548/15-20-СГ від 09.09.2020, ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. Орієнтовний розмір земельної ділянки 1,5000 га.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №8-7074/15-20-СГ від 21.09.2020, ОСОБА_5 було відмовлено у затвердженні документації із землеустрою.

27.10.2020 ОСОБА_3 звернулася із заявою про затвердження проекту землеустрою.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №8-7074/15-20-СГ від 29.10.2020, затверджено розроблений ФОП ОСОБА_4 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту. Передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,5000 га (кадастровий номер: :11:010:0236).

Після прийняття наказу документація із землеустрою була повернута заявниці.

16.11.2020 ОСОБА_5 звернувся із заявою про затвердження проекту землеустрою.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №8-9143/15-20-СГ від 25.11.2020, затверджено розроблений ТОВ «Власні землі» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області за межами населеного пункту. Передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1,5000 га (кадастровий номер: :11:010:0236).

02.12.2020 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізької обл.. Бойком О.А. зареєстровано право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером: :11:010:0236

Рішенням №55553810 від 07.12.2020 державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Бобком В.Є. відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки :11:010:0236, за суб`єктом ОСОБА_5

19.12.2020 між ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_3 з одного боку і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки :11:010:0236, наслідком чого стало перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2 , яке було зареєстровано Шостою Запорізькою Державної нотаріальною конторою.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем, як порушник його права.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як установлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч. 2 ст. 48 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки (ст. 50 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Отже, за змістом вказаних норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі є, серед іншого, визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру, які безпоседеньо стосуються ОСОБА_3 , у той час як у цій справі вона виступає в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Разом з тим, скаржник, обґрунтовуючи вимоги про скасування наказів, не визначив ОСОБА_3 як співвідповідача за заявленими вимогами. За відсутності такої заяви позивача про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 , суд першої інстанції не міг самостійно змінити її процесуальний статус з третьої особи на відповідача.

Це ж стосується вимог щодо ,визнання недійсним та скасування Договору купівлі-продажу (або інший розпорядчий договір) земельної ділянки площею 1.5000 га кадастровий номер: :11:010:0236, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою Запорізького міського нотаріального округу, до ОСОБА_3 яка є стороною оспорюваного договору не залучена відповідачем у справі.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно визначив правосуб`єктність сторін у зазначеній справі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 24 березня 2021у справі №1316/364/12.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Правове становище третіх осіб у процесі посідають особи, які мають юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін (позивача чи відповідача). Інститут третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, зумовлений перш за все необхідністю забезпечити можливість здійснення відповідними суб`єктами права регресу (Постанова Верховного суду від 18 серпня 2021 року у справі №572/3632/15).

Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків.

Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_3 і не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. В такій ситуації остання має бути залучена співвідповідачем, адже накази, які позивач просив визнати незаконним та скасувати ДУ Держгекадастру в Запорізькій області були прийняті в інтересах ОСОБА_3 , і в результаті них настали певні юридичні наслідки для ОСОБА_3 .

Визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін (постанова Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №203/2/19).

Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для їх задоволення. Без залучення усіх належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть (постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №233/3366/19).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги про те, що третя особа ОСОБА_3 мала достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, у тому числі подання самостійного позову, проте до початку розгляду справи по суті його не подала не знайшов свого підтвердження.

Разом з тим, щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за номером 39807760 від 19.12.2020, за ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 1.5000 га, з кадастровим номером :11:010:0236, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд не вправі вирішувати це питання, оскільки на теперішній час ОСОБА_2 цього права не набув.

При цьому скаржник просить апеляційний суд переоцінити докази, яким вже була надана оцінка судом першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 січня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: