Провадження № 2/752/3878/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.09.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», про захист прав споживачів, визнання окремих пунктів договору нікчемними, відшкодування моральної шкоди та зобов?язання повернути грошові кошти, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просила:

- визнати нікчемною з моменту укладення кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року умову пункту 3.2.6;

- визнати нікчемною з моменту укладення кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року умову пункту 3.3.5;

- визнати недійсним з моменту укладення кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року умову пункту 1.5.3 та зобов?язати ПрАТ «ЮНЕКС БАНК» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 з часу укладення кредитного договору платежів, зарахувавши сплачену комісію у розмірі 21 775 грн. у рахунок інших обов?язкових платежів за кредитним договором;

- визнати недійсним з моменту укладення кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року умову пункту 2.3 в частині визначення у Додатку № 1 графіку щомісячних платежів за кредитним договором комісії, що підлягає сплаті за період з 30.05.2018 року по 31.05.2021 року у розмірі 94 827,45 грн.;

- визнати зобов?язання по договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» такими, що не настали;

- зобов?язати ПрАТ «ЮНЕКС БАНК» здійснити перерахунок здійснених з часу укладення кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року платежів зарахувавши сплачену ним щомісячну комісію за винятком вирахування обов?язкових платежів, якщо такі будуть мати місце після проведеного перерахунку по реквізитам представника позивача;

- зобов?язати відповідача ТОВ «ФК «Омега Фінанс» та ПрАТ «ЮНЕКС БАНК» сплатити на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «Юнекс Банк» 30.05.2018 року укладено кредитний договір № 0.013.62.0518.ФО_К, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 50 000 грн., строком на 36 місяців, з кінцевим терміном погашення 31.05.2021 року зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% (п. 1.5.1 договору), та щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі 2,49% (п. 1.5.3) кредитного договору.

Позивач зазначає, що відповідач, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив за які саме послуги сплачується комісія. Відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію фактично за обслуговування кредиту банком, що є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить положенням ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач зазначає, що п. 3.2.6 кредитного договору встановлено штраф у розмірі 150 грн. за кожен випадок порушення (несвоєчасної сплати комісії і процентів). Крім того, п. 3.3.5 кредитного договору встановлено штраф у розмірі 0,10% від тіла кредиту за ненадання позичальником будь-яких документів на вимогу банку.

Посилаючись на положення Законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування» які зазначають, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо, за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, а умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, ОСОБА_1 вважає, що вищевказані пункти договору, якими встановлено обов`язок позичальника сплатити комісію за обслуговування кредиту, є такими, що порушують ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та є грубим порушенням чинного законодавства, а тому ці пункти кредитного договору підлягають визнанню недійсним

Також позивач вказує, що 31.03.2021 року між ПрАТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0302021, про що не було повідомлено ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що протиправними діями ТОВ «ФК «Омега Фінанс», що виразились у постійних телефонних дзвінках, смс повідомленнях та зверненні іншими способами та комунікації з приводу виплати боргу, позивачу завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.09.2021 року цивільну справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю (т. 1 а.с. 55-56).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (т. 1 а.с. 64-66).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 01.12.2021 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03.09.2021 року залишено без змін (т. 1 а.с. 123-124).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 138).

18.01.2022 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача ТОВ «ФК «Омега Фінанс», в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

В обґрунтування заперечень зазначено про те, що договір факторингу № 31/0302021 від 31.03.2021 року є юридичним та правомочним документом, адже укладений відповідно до норм чинного законодавства України, а сторони при його укладенні погодили всі істотні умови договору.

20.05.2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» направлено на адресу позивачу повідомлення про відступлення права вимоги № 04-21/637/Ф з додатками до нього, і надано позичальнику строк для погашення заборгованості за кредитним договором № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року.

Зазначено, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів протиправності дій відповідачів, якими завдано моральної шкоди позивачу (т. 1 а.с. 162-167).

20.01.2021 року від представник відповідача АТ «Юнекс Банк» надійшов до суду відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Представником відповідача зазначено про те, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки положення, на які посилається позивач станом на дату укладення між сторонами кредитного договору вже втратили чинність.

До правовідносин, що виникли між сторонами підлягають застосуванню положення Закону України «Про споживче кредитування», ст. 8 якого визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитора, пов?язані з наданням, обслуговуванням, поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Представником відповідача зазначено, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору, що у свою чергу згідно з умовами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв?язку із чим кредитний договір, укладений між сторонами, є обов?язковим для виконання сторонами, а зобов?язання за ним мають виконуватись належним чином (т. 2 а.с. 1-11).

24.01.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (т. 2 а.с. 31-39).

25.01.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив АТ «Юнекс Банк» (т. 2 а.с. 61-80).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 132-133).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення (т. 2 а.с. 195).

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2018 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0.013.62.0518.ФО_К (т. 1 а.с. 171-175), за умовами п. 1 якого банк надає на умовах договору позичальнику кредит у сумі 50 000 грн. до 30.05.2021 року, а позичальник зобов?язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі, в порядку, строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови договору.

Цільове призначення кредиту - споживчі потреби.

За користування кредитом позичальник сплачує, зокрема, проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 0,01% річних (п. 1.5.1 договору); комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2,49% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів (п.1.5.3 договору).

Згідно п.п. 3.2.6 договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником однієї або декількох умов цього договору, а також п.п.3.2.2, 2.3 цього договору, у тому числі несвоєчасної сплати процентів за користування кредитним коштами, які сплачуються позичальником згідно п.п. 1.5.1 та несвоєчасної сплати комісії за обслуговування кредиту згідно з п.п. 1.5.3 цього договору, позичальник сплачує банку штраф за кожен випадок такого порушення у розмірі 150 грн.

Відповідно до п.п. 3.3.5 за ненадання позичальником у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов?язковість надання яких передбачено цим договором (в тому числі документів на вимогу банку, а також у будь-яких інших випадках обов?язкового надання документів), а також за порушення позичальником зобов?язань, зазначених в п.п. 3.2.9 цього договору, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 0,10% від суми кредиту, зазначеної у п.п. 1.1 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Факт укладення 30.05.2018 року між сторонами кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К підтверджується підписом ОСОБА_1 та голови правління АТ «ЮНЕКС БАНК» Довгальської Г.В. ( т. 2 а.с. 174 ).

Між сторонами також було узгоджено та підписано графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за кредитним договором № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року. Оформлений у вигляді додатку № 1 до вказаного кредитного договору відповідний графік визначає дату сплати, суму платежу із зазначенням суми для погашення кредиту, суми процентів за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. Платежі розраховані за методом сплати щомісячних рівних платежів за період з червня 2018 року по травень 2021 року включно ( т. 2 а.с. 176-177).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд звертає увагу на той факт, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року, що укладений між сторонами, АТ «ЮНЕКС БАНК» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на споживчі потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів» в частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на положення ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладання спірних договорів, яка регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому ст. 1054 ЦК України, як вже зазначалось вище, передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, ст. 526 ЦК України містить положення за якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У судовому засіданні встановлено, що на між сторонами було укладено кредитний договір у якому сторони визначили умови кредитування, порядок надання кредиту, нарахування та сплати процентів і комісії за обслуговування кредиту. Факт отримання кредитних коштів не оспорюється ОСОБА_1 .

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 була проінформована про всі істотні умови кредитного договору, спосіб та терміни погашення кредиту, його сукупну вартість, розмір та термін сплати процентів та комісії за обслуговування кредиту.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», чинної на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року, який набрав чинності 10.06.2017 року, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Договір, умови якого оспорюються ОСОБА_1 , укладений між сторонами даного спору 30.05.2018 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Крім того, з 10.06.2017 року набули чинності Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджені Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 року № 49.

Пунктом 5 вказаних вище Правил передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк може не надавати споживачу графік платежів у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії.

Відповідно до правових позицій, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Враховуючи викладене, отримання банком комісії за обслуговування кредиту не суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки комісія за обслуговування кредиту в терміни та в розмірах, визначених згідно з графіком щомісячних платежів, який відповідає встановленій формі, встановлена за надання послуг позичальнику за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачувалась, про що останньою зазначено у тексті позовної заяви, і за даних обставин відсутні підстави для визнання недійсним окремих положень оспорюваного останнім договору.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що при укладенні 30.05.2018 року кредитного договору № 0.013.62.0518.ФО_К АТ «ЮНЕКС БАНК» були дотримані вимоги чинного законодавства, визначені приписами ст. 203 ЦК України. При цьому між сторонами вказаного кредитного договору була досягнута згода з усіх істотних умов договору. При укладенні оспорюваного кредитного договору, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» АТ «ЮНЕКС БАНК» була надана ОСОБА_1 необхідна, доступна, достовірна і своєчасна інформація про умови кредитування, загальну вартість кредиту, перелік усіх витрат, пов`язаних із одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, про що свідчать підписи останньої в оспорюваному нею кредитному договорі та графіку погашення кредиту.

При цьому, необхідно зазначити, що кредитний договір укладено у письмовій формі, з умовами кредитного договору ОСОБА_1 була ознайомлена, вважала їх прийнятними для себе, та підписала даний договір, не надавши відповідних зауважень або виправлень, чим висловила своє волевиявлення і згоду з усіма умовами договору, отримавши при цьому договір у день його укладення та кредитні кошти, у наступному вона здійснювала погашення кредиту.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони в момент укладення кредитного договору виконали вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». У цілому кредитний договір № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року не суперечать нормам цивільного законодавства України, відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину, в тому числі і в частині визначення в оспорюваних пунктах договору та узгодження сторонами розміру, порядку нарахування та сплати комісії за обслуговування кредиту та штрафу, у зв`язку з чим, відсутні підстави для визнання недійснимиоспорюваних пунктів кредитного договору, та зобов?язання відповідача здійснити перерахунок сплачених позичальником платежів.

Крім того, судом встановлено, що 31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № 31/03-2021, за умовами якого ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року (т. 1 а.с. 192-195).

Відповідно до п. 2.14 вказаного договору факторингу, фактор самостійно здійснює надсилання боржникам повідомлення про відступлення.

Судом встановлено, що 20.05.2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги № 04-21/637/Ф з додатками до нього, і надано позичальнику строк для погашення заборгованості за кредитним договором № 0.013.62.0518.ФО_К від 30.05.2018 року. Вказане повідомлення отримано ОСОБА_1 особисто 25.05.2021 року (т. 1 а.с. 201, 202).

Суд зазначає, що позивачем не наведено, а судом не здобуто доказів на обґрунтування існування підстав для визнання договору факторингу таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, позовна вимога про визнання зобов?язань за договором факторингу такими, що не настали, не ґрунтується на вимогах закону.

Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом в ході розгляду цивільної справи не здобуто доказів, які б стверджували факт завдання моральної шкоди позивачу незаконними діями відповідачів, а тому позовна вимога про відшкодування такої шкоди є безпідставною та такою, шо не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд надходить до висновку про залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», про захист прав споживачів, визнання окремих пунктів договору нікчемними, відшкодування моральної шкоди та зобов?язання повернути грошові кошти, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2022 року.

Суддя: