Справа №705/1044/22
2/705/1465/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Романової О.М.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрушківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в обґрунтування якої зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вона, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає.

У встановлений законом термін та порядок вона звернулася до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, про що державний нотаріус Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області 10.02.2022 року виніс постанову про відмову бу вчиненні нотаріальних дій.

Тобто на цей час виникла ситуація, при якій вона позбавлена можливості у позасудовому порядку оформити свої спадкові права, тому вона і звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , що належить її покійному чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань, Черкаської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява від старости Доброводівського старостинського округу та сільського голови Дмитрушківської сільської ради, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Доброводівської сільської ради Уманського району Черкаської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 8.

Згідно матеріалів спадкової справи № 629/2005, розпочатої 19.09.2005 року, ОСОБА_1 звернулася із заявою про те, що вона приймає спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана заява зареєстрована в реєстрі за № 3108.

Також у спадковій справі наявна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрована в реєстрі за № 3109, 3110, про те, що вони, діти спадкодавця, відмовляються від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , на користь дружини спадкодавця ОСОБА_1 .

01.08.2007 року спадкоємець ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) КСПП «Прогрес» с. Доброводи, зареєстроване в реєстрі за № 3355 та 27.07.2009 року свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай у КСПП «Прогрес» с. Доброводи Уманського району Черкаської області, свідоцтво зареєстроване у реєстрі за № 1-2537.

Згідно постанови від 10 лютого 2022 року, ОСОБА_5 державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва на ім`я ОСОБА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Згідно довідки Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області від 28.10.2021 року № 326, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті залишився жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який рахується за померлим гр. ОСОБА_2 у погосподарській книзі № 6, ПГО 0167-1, ст.3. Жилий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,80 га, яка не приватизована. Разом із спадкодавцем на день його смерті була зареєстрована дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборони на жилий будинок немає.

Згідно довідки Уманського відділку КП «ЧООБТІ» від 17.12.2021 року № 3241 станом на 01.01.2013 року в Уманському відділку Черкаського об`єднаного бюро технічної інвентаризації, за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктів нерухомого майна не зареєстровано, інвентаризаційна справа відсутня.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті його батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи, що ОСОБА_2 за життя не розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Інші спадкоємці першої черги за законом від прийняття спадщини відмовилися на користь позивача по справі, але у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , рахувався за чоловіком позивача по справі, у відповідності до погосподарської книги, але правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок спадкодавцем за життя не зареєстровано, а після його смерті за ним не може бути визнано право власності, що на цей час позбавляє позивача скористатися своїм правом та належним чином оформити свої права на спадковий житловий будинок.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі суд визнає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, але позивач у своїй заяві на стягненні судових витрат не наполягає.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 356-358, 1216, 1222, 1226 ЦК України, ст.ст. 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , що належить її покійному чоловіку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань, Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський