Справа № 456/1994/22
Провадження № 2/456/868/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на його утримання на час навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення сином навчання 04.07.2024, поклавши судові витрати на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що відповідач її чоловік, за час шлюбу з яким у них народилися троє дітей, двоє з яких вже є повнолітніми, наймолодший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чоловік ніколи не вважав своїм обов`язком утримувати сім`ю. Саме тому вона була змушена в червні 2021 року звертатись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , якому ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинилося Проте син ОСОБА_5 й надалі потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається у Національній академії внутрішніх справ за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», денна форма навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку вона самостійно не може забезпечувати, а відповідач може таку допомогу надавати. Відповідач ОСОБА_2 є фізично здоровим, не має аліментних зобов`язань, працездатний, має постійну роботу, працює кранівником на підприємстві «Львівгазвидобування», а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. За таких обставин просить стягувати з відповідача в користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення сином навчання 04.07.2024.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 28 червня 2022 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 12/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.07.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 13/.

Ухвалою від 19.07.2022 справу розглядом відкладено на 15.09.2022 /а.с. 16/.

Ухвалою від 15.09.2022 справу розглядом відкладено на 03.10.2022 /а.с. 23/.

Розгляд справи по суті відбувся 03.10.2022 без участі сторін.

Позивачка ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення таких не заперечує.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 23.07.1994 /а.с. 5/.

Також судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 25.05.2004 /а.с. 6/.

Згідно з відомостями з будинкової книги для прописки громадян ОСОБА_3 проживає з позивачкою ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 /а.с. 7-8/.

Згідно з довідкою відділу персоналу Національної академії внутрішніх справ № 46/11-2102 від 19.07.2021 ОСОБА_3 з 28.08.2021 зараховано курсантом 1-го курсу Національної академії внутрішніх справ (IV рівня акредитації) денної форми навчання за державним замовленням для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» /а.с. 9/.

Згідно з довідкою Національної академії внутрішніх справ № 46/01/11-3840 від 24.06.2022 курсант ОСОБА_3 дійсно навчається на 1-му курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», на повному державному забезпеченні не перебуває. Термін навчання з 28.08.2021 до 04.07.2024 /а.с. 10/.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з необхідністю отримання повнолітнім сином ОСОБА_3 , який продовжує навчання, матеріальної допомоги (аліментів) на своє утримання та ненаданням такої допомоги відповідачем у необхідному розмірі в добровільному порядку.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Надані позивачкою докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність добровільного надання відповідачем допомоги сину, який продовжує навчання.

Всупереч вищенаведеному, відповідачем не подано жодного доказу на спростування доводів позивачки щодо ненадання допомоги сину, який продовжує навчання, в добровільному порядку.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» Національної академії внутрішніх справ та закінчує навчання 04.07.2024.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд враховує визнання позову відповідачем та виходить з того, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, має постійну роботу, тому останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. При цьому суд враховує як матеріальне становище відповідача, який інших аліментних зобов`язань не має, позивачки, так і сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання та є студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» Національної академії внутрішніх справ, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, як матері, так і батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 червня 2022 року і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчання 04.07.2024, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 11 від 28.06.2022, виданий адвокатом Ярмощук Н.В., про сплату 600 грн за складання позовної заяви /а.с. 11/.

За вказаних вище обставин, на підставі зібраних у справі доказів суд дійшов висновку, що позивачкою в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено понесення нею витрат на правничу допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом як достатні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. 198, 199, 200 СК України, ст. 12, 13, 81, 206, 247 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 червня 2022 року і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчання 04.07.2024, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 600 (шістсот) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Суддя Л.В.Гула