Справа № 148/564/21
Провадження № 22-ц/801/1709/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 рокуСправа № 148/564/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Селянського (фермерського) господарства «Господар» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

за апеляційною скаргою представника Селянського (фермерського) господарства «Господар» Мовчана Володимира Васильовича на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Ковганича С. В. в приміщенні суду в м. Тульчин, повний текст рішення складено 20 липня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

25 березня 2021 року Селянське (фермерське) господарство «Господар» (далі СФГ «Господар») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 грудня 2020 року головою господарства ОСОБА_2 на посівах озимої пшениці, що належить СФГ «Господар» було виявлено факт випасу овець та кіз. Отара овець та кіз, орієнтовною кількістю 50 голів, належить ОСОБА_1 , який самовільно захопив територію садка с.Тарасівка, де і здійснював випас. Оскільки територія ніяким чином не огороджена та більшість часу вівці та кози перебувають без нагляду, то отара покинула територію садка та випасалась на полі СФГ "Господар".

Головою СФГ " ОСОБА_3 з метою фіксації факту завдання майнової шкоди було викликано поліцію. Факт випасання овець на посівах СФГ "Господар" був неодноразовим і неодноразово виникали конфлікти з цього приводу. ОСОБА_1 відмовляється відшкодувати збитки добровільно.

Головою СФГ "Господар" було призначено комісію з обстеження посівів. Комісією було встановлено, що земельна ділянка орендується СФГ "Господар". На площі 4 га восени 2020 року було здійснено посів озимої пшениці "Квебек-117"1-Р. Також комісія встановила факт повного знищення озимої пшениці на площі 0,8 га. Оскільки знищена площа пересіву не підлягає через пропущення агротехнічних строків, комісією було прийнято рішення знищені посіви озимої пшениці "Квебек-117"1-Р площею 0,8 га списати.

Господарством було понесено витрати на посів вищезазначеної ділянки в розмірі 6443,37 грн. Також згідно п.198.5 ст.198 ПКУ в разі списання посівів здійснюється нарахування компенсаційних податкових зобов`язань в розмірі 1288,67 грн. Наслідком знищення посівів стало те, що господарство недоотримає урожай озимої пшениці на суму 37198,98 грн.

Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Протиправною поведінкою ОСОБА_1 завдав майнову шкоду СФГ «Господар», добровільно відшкодовувати яку відмовляється.

Виходячи з наведеного, СФГ «Господар» просив стягнути з відповідача на користь позивача 44931,02 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, СФГ «Господар» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем надано суду необхідні докази понесення матеріальної шкоди, що тварини, які знищили посіви, належать саме відповідачу. У копіях документів відділу поліції зафіксовано факт, що посіви знищено тваринами, які належали саме відповідачу.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що підставою для стягнення збитків повинні бути матеріали адміністративної справи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, адже підстави для покладання на особу з вини якої завдана шкода обов`язку відшкодувати завдану шкоду, закріплені у ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

19 грудня 2020 року головою господарства СФГ «Господар» Кішиком Ю. Д. було виявлено факт випасу овець та кіз на посівах озимої пшениці, що належать СФГ «Господар».

З метою фіксації даного факту ОСОБА_2 звернувся до начальника Тульчинського ВП з відповідною заявою, про що свідчить копія даної заяви від 19 грудня 2020 року (а.с.8), яка була зареєстрована в ЄО за №5727 від 19 грудня 2020 року, що підтверджується копією рапорту про дану пригоду (а.с.7).

Того ж дня працівниками поліції у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були відібрані пояснення (а. с. 9, 10), у яких ОСОБА_4 стверджував, що вівці і кози, які він виявив на належному йому полі, належать ОСОБА_1 , а останній в свою чергу заперечував даний факт та вказав, що його отара овець не заходила ні на яке поле.

Відповідно до повідомлення начальника Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області №9048/230/01-2020 (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_2 було повідомлено про те, що Тульчинським відділенням поліції здійснено ретельну перевірку фактів викладених у його заяві щодо пошкоджень озимої пшениці на полі № 1 с. Тарасівка, що мало місце 19 грудня 2020 року та встановлено, що у вказаній події відсутні дані, які вказують на наявність кримінального правопорушення та рекомендовано в порядку статті 27 КПК України звернутись до суду для відшкодування завданих йому збитків.

19 грудня 2020 року головою господарства СФГ «Господар» Кішиком Ю.Д. було винесено наказ № 120 «Про призначення комісії щодо обстеження посівів озимої пшениці «Квебек-117»1-Р» (а.с.6).

Згідно акту обстеження посівів озимої пшениці «Квебек-117»1-Р від 20 грудня 2020 року в тому числі схеми земельних угідь та фото таблиці "1, 2, 3 (а.с.12-22) вбачається, що комісія здійснила обстеження посівів озимої пшениці "Квебек-117"1-Р площею 4 га , що знаходиться на полі №1. Під час огляду було виявлено сильні пошкодження наземної (вегетативної) частини рослин озимої пшениці "Квебек-117"1-Р посіву 2020 року площею 0,8 га. Дані пошкодження були нанесені в результаті самовільного випасу на земельній ділянці овець та кіз. З полем №1 межує колишній колгоспний садок, самовільно зайнятий ОСОБА_1 , де і здійснюється випас. Оскільки територія не загороджена, а вівці зазвичай перебувають без нагляду, то і проникли на територію поля. Сліди овець та кіз зафіксовано на фото таблиці. також на фото видно сліди руху овець, що ведуть з садка до поля. 19 грудня 2020 року голова господарства СФГ «Господар» Кішик Ю. Д. особисто спостерігав факт випасу на посівах. З цієї підстави було здійснено звернення до Національної поліції та факт випасу зафіксовано. Оскільки агротехнічні строки вже минули і посіви відновити не є можливим, то комісія прийшла до висновку за необхідне списати посіви озимої пшениці «Квебек-117»1-Р площею 0,8 га.

Згідно бухгалтерської довідки СФГ «Господар» №1 від 20 грудня 2020 року (а.с.23-24) вбачається, що станом на 20 грудня 2020 року за даними аналітичного обліку по рахунку 23 «Рослинництво» субрахунку «Озима пшениця «Квебек-117» 1-Р площею 4 га господарством було здійснено прямі витрати на вирощування в сумі 64443,37 грн.

Згідно копії видаткової накладної №1666 від 26 серпня 2020 року (а.с.36) вбачається, що СФГ «Господар» сплатило ТОВ «Сервіс-Агромаркет» 498501,66 грн за гранульоване мінеральне добрило Eurocereal 34 МРРА DUO (1000 кg), кількістю 12 т, гранульовані добрива Eurofertil TOP 51 NPK 600 kg/ВВ, кількістю 9,6 т, рідке мінеральне добриво Fertiactyl Starter/Bidon 10 л, кількістю 20 л, рідке мінеральне добриво Fertiactyl SD 10 л, кількістю 10 л.

Згідно копії видаткової накладної № 4615 від 15 вересня 2020 року (а.с.35) вбачається, що СФГ «Господар» сплатило ТОВ «Платінумоіл» 99731,52 грн за паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО, кількістю 6120 л.

Згідно копії видаткової накладної № 492 від 25 вересня 2020 року (а.с.31) вбачається, що СФГ «Господар» сплатило ТОВ «Трейдагрохімцентр» 1162800,88 грн за аміачну селітру (фас 1000 кг), кількістю 22 т.

Згідно копії видаткової накладної №12-08/20 від 29 вересня 2020 року (а.с.25) вбачається, що СФГ «Господар» сплатило ТОВ «Корпорація Агроекспрес-Трейд» 17500 грн за пшеницю «Квебек-117» 1-Р, кількістю 1,000 т та ячмінь «Фантом»1І-Р, кількістю 0,500 т.

Згідно копії акту №1 витрати насіння і садивного матеріалу за 10 жовтня 2020 року (а.с.26) вбачається, що загальна сума витрат насіння (садивного матеріалу) - озимої пшениці "Квебек-117" 1-Р склала 10000 грн.

Згідно копії акту № 1 про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за 02 жовтня 2020 року (а.с.30) вбачається, що на 4 га поля, де була висаджена озима пшениця "Квебек-117" 1-Р, була використана аміачна селітра на суму 6166,70 грн.

Згідно копії акту № 2 про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за 10 жовтня 2020 року (а. с. 27) вбачається, що на 4 га поля, де була висаджена озима пшениця "Квебек-117" 1-Р, було використано гранульовані добрива Eurofertil TOP 51 NPK 600 kg/ВВ на суму 12790,95 грн.

Згідно копії товарної накладної №7 від 26 вересня 2020 року (а. с. 349) вбачається, що СФГ «Господар» використало при оранці 4 га під посів озимої пшениці «Квебек-117» 1-Р дизельного палива на суму1358 грн.

Згідно копії товарної накладної №1 від 01 жовтня 2020 року (а. с. 33) вбачається, що СФГ «Господар» використало при культивації 4 га під посів озимої пшениці «Квебек-117» 1-Р дизельного палива на суму 543,20 грн.

Згідно копії товарної накладної № 2 від 02 жовтня 2020 року (а.с.32) вбачається, що СФГ «Господар» використало при внесенні міндобрив 4 га під посів озимої пшениці «Квебек-117» 1-Р дизельного палива на суму 271,60 грн.

Згідно копії товарної накладної № 3 від 04 жовтня 2020 року (а. с. 29) вбачається, що СФГ «Господар» використало при культивації 2 4 га під посів озимої пшениці «Квебек-117» 1-Р дизельного палива на суму 543,20 грн.

Згідно копії товарної накладної № 4 від 10 жовтня 2020 року (а. с. 28) вбачається, що СФГ «Господар» використало при посіві та коткування озимої пшениці «Квебек-117» 1-Р дизельного палива на суму 543,20 грн.

Представник позивача обґрунтовує знищення посівів озимої пшениці випасом худоби, належної саме відповідачу. Майнову шкоду останній визначив в розмірі 44931,02 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач є власником тварин, з вини яких було спричинено матеріальної шкоду позивачу (знищено посіви озимої пшениці). Також даний факт не знайшов свого підтвердження і в ході розгляду справи. Допитані судом свідки даний факт не підтвердили. Сам по собі факт надходження до Тульчинського ВП заяви голови СФГ «Господар» Кішика Ю. Д. про пошкодження майна не доводить факту спричинення матеріальної шкоди саме протиправними діями відповідача. Відповідальність за знищення (потраву) посівів передбачена статтею 104 КУпАП. Протоколи за такі правопорушення вправі складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад (стаття 255 КУпАП). Розгляд таких справ підвідомчий адміністративним комісіям при виконавчих органах сільських, селищних рад (частина друга статті 218 КУпАП).

Отже, підставою для стягнення збитків також можуть бути матеріали адміністративної справи, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення, відомості про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Проте такі докази на підтвердження заявлених позовних вимог по справі відсутні. Твердження позивача про знищення посівів озимої пшениці саме і виключно худобою відповідача є лише припущеннями, які без належного документального підтвердження не можуть вважатись беззаперечними доказами вини відповідача.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблено судом першої інстанції за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що «збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача».

Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за цієї умови відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує (частина четверта статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»).

Аналіз частини четвертої статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дає підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач (особа, яка утримувала тварину в момент завдання збитків) доводить відсутність протиправності та вини.

Аналогічний правовий висновок, викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року у справі № 704/962/17.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 20 від 16.01.2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.02.2018 року за № 155/31607 затверджено Порядок ідентифікації та реєстрації овець і кіз, відповідно до п.1 розділу IV якого, власник/утримувач, який займається розведенням, утриманням, торгівлею тваринами, здійснює забій, утилізацію та організовує виставки з участю тварин (за винятком перевізників), зобов`язаний вести облік усіх тварин шляхом занесення інформації до книги обліку тварин чи Реєстру тварин.

У господарствах фізичних осіб облік тварин веде власник або працівник Адміністратора Реєстру тварин, що здійснює свою діяльність на території, де розташоване господарство, у якому утримується тварина.

Представником позивача не надано до суду належного доказу (витягу з Реєстру тварин, книги обліку тварин, тощо ) на підтвердження та встановлення того факту, що саме відповідач є власником/утримувачем овець та кіз, які були помічені головою господарства ОСОБА_2 на посівах озимої пшениці, що належать СФГ «Господар».

Сам по собі факт надходження до Тульчинського ВП заяви голови СФГ «Господар» Кішика Ю. Д. про пошкодження майна не доводить факту спричинення матеріальної шкоди саме протиправними діями відповідача.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, відтак судові витрати понесені позивачем при поданні апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Селянського (фермерського) господарства «Господар» Мовчана Володимира Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 липня 2022 рокуу даній справі залишити без змін.

Поновити дію рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 липня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський