Справа № 212/4732/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., секретаря судового засідання Леонідової К.А., заявниці ОСОБА_1 , представниці заінтересованої особи Єлізарової К.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ В ОСОБІ ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування вказала, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Берислав Бериславського району Херсонської області Української РСР. Усе своє життя проживала в будинку АДРЕСА_1 , де отримала паспорт громадянина УССР. 24.02.2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на території України в результаті чого в яквітні їй довелося виїхати х місця проживання до міста Кривого Рогу, де тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виїзду з населеного пункту в неї відібрали всі речі та гроші, а тому вона позбавлена можливості користуватися муніципальними та адміністративними послугами в місті Кривий Ріг, оскільки в неї відсутній документ, що посвідчує особу. При зверненні до Міграційної служби Покровського району в м. Кривому Розі в Дніпропетровській області для отримання паспорту громадянина України їй було відмовлено у його видачі в зв`язку з тим, що вони не володіють актуальною інформацією про зареєстрованих осіб та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявниця в суді пояснила, що вона підтримує свою заяву. Інших доказів на підтвердження обставин, вона надати не може через активні бойові дії на території Херсонської області. Через відсутність документів, вона не може соціалізуватись на новому місці. Просила задовольнити заяву про встановлення факту постійного проживання на території України.

Представниця ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ В ОСОБІ ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ проти задоволення заяви заперечувала, оскільки доказів на підтвердження обставин викладених у заяві недостатньо.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, допитавши свідка, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.05.2022 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.3; 17-20).

Згідно договору оренди квартири № б/н ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орендує у ОСОБА_3 , яка є власником квартири, квартиру АДРЕСА_3 (а.с.6).

ОСОБА_1 заповнювала форму № 1 для отримання паспорту 17 лютого 1989 року зазначивши адресу проживання: село Нова Збумр`ївка у Голопристанській міській громаді Скадовського району Херсонської області.

Відповідно листа ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ В ОСОБІ ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку з реформою системи реєстрації в Україні в 2016 році, Державна міграційна служба України не володіє актуальною інформацією про заінтересованих осіб. Законодавством на теперішній час не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих( прописаних) на 1991 рік осіб та не відповідає за їх збереження. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991 рік або 13.11.1991 рік (а.с.4-5).

За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» в редакції від 18.01.2001 року громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України, або на момент набрання чинності вище вказаного Закону (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001року №215 процедура встановлення наявності до громадянства України стосується колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку на вказані дати. За відсутності такої відмітки факт постійного проживання може бути встановлений лише судом.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

ЄСПЛ у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Крім того, суд звертає увагу на необхідності дотримання в демократичному суспільстві конституційних прав людини, пануванні верховенства права над надмірним формалізмом. Так, на території Херсонської області ведуться активні бойові дії і заявниця Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України, в тому числі станом на 24.08.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, Закону України «Про громадянство України», суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ В ОСОБІ ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась місті Берислав, Бериславського району Херсонської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13 жовтня 2022 року.

Суддя: І. Б. Чайкін