Справа №538/1008/22
Провадження по справі №2/538/334/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Панченка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання правочину договору купівлі продажу домоволодіння дійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.10.2021 року ОСОБА_3 діючи від імені свого брата- належного власника домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідача по справі ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю від імені останнього, продав їй вказане домоволодіння, яке складається з житлового будинку А-1, загальною площею 44,9 кв. метрів, житловою площею 22,1 кв. метрів, літньої кухні- Б, прибудови-б, сараю-В, огорожі № 1, колодязя № 2, воріт із хвірткою № 3 (правовий статус земельної ділянки-не приватизована, форма власності комунальна, розмір 0,21 га, цільове призначення- надана в користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:002:0093. Укладення правочину підтверджується власноручною розпискою представника відповідача від 07.10.2021 року вказується сума 35000,00 гривень. Між сторонами відбулося повне виконання правочину, що підтверджується вказаною розпискою як письмовим доказом, з доповненням від 28.07. 2022 року від імені відповідача власника ОСОБА_2 , належним його представником ОСОБА_3 , в присутності покупця, позивачки ОСОБА_4 та свідків. Цей письмовий правочин відповідав справжній волі обох сторін договору які його вчинили, однак нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежала від волі продавця у зв`язку з виїздом власника ОСОБА_2 за межі держави та запровадженням військового стану.

Таким чином позивач вважає, що його права порушено. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_5 та її представник- адвокат Панченко О.І. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Сторона відповідача в судове засідання не з`явилася. Представником позивача надане клопотання за підписом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності від 28.09.2021 року, виданої нотаріусом нотаріального округу Тербунського району Липецької області (а.с. 42), про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутністю відповідача (а.с. 41).

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, давши оцінку законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 07.10.2021 року ОСОБА_3 в рахунок сплати боргу за виплату жилого будинку який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 отримав від ОСОБА_4 двадцять тисяч гривень. Відповідно до розписки від 28.07.2022 року отримав від ОСОБА_4 п`ятнадцять тисяч гривень, документи на житловий будинок передав ОСОБА_4 (а.с. 4). Вказаний житловий будинок відповідно до договору купівлі продажу від 06.11.2012 року на праві власності належить ОСОБА_2 (а.с. 7).

Пунктом 1 ч.2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Крім цього, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Проте, матеріали позову не містять доказів, що ОСОБА_3 є власником спірного житлового будинку.

Суд також критично відноситься до наданого стороною позивача клопотання за підписом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності від 28.09.2021 року, виданої нотаріусом нотаріального округу Тербунського району Липецької області, про визнання позовних вимог з наступних підстав.

В розумінні ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин, як це визначено ст. 245 ЦК України.

Довіреності, які видані іноземними органами і будуть пред`являтися на території України, зокрема для вчинення нотаріальної дії нотаріусами України, мають відповідати вимогам, встановленим чинним законодавством України та міжнародним договорам.

Зі змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_2 , як власник будинку, уповноважив ОСОБА_3 бути представником в уповноважених органах Полтавської області з питань, які стосуються обслуговування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, повноважень на вчинення правочинів, пов`язаних з купівлею-продажем будинку, з представництвом інтересів в судових органах вказана довіреність не містить.

Позивачем не доведено та судом не встановлено обставин неможливості здійснення ОСОБА_2 нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу, у зв`язку із чим відсутнє безповоротне ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Оскільки відсутні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 відповідно, відсутні підстави і для визнання права власності на це майно, отже суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 89, 137, 141, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12.10.2022 року.

Суддя: Т.О. Зуб