Справа № 721/417/22
Провадження 2/721/124/2022
11 жовтня 2022 р. Путильський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Проценко Л.Г.
за участю секретаря судових засідань Сухорукова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Путила цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, -
Адвокат Боднарюк К.В. звернувся до суду із даним позовом в інтересах ОСОБА_1 , в якому зазначив, що позивач і відповідачка уклали шлюб 13 серпня 2020 року, від якого дітей немає. В січні 2022 року позивач дізнався, що відповідачка раніше, 28 червня 2018р. в Італії вже уклала шлюб з громадянином Італії ОСОБА_3 і цей шлюб не був розірваний. Через спільних знайомих у мережі Facebook за допомогою додатку-перекладача позивач спілкувався з ОСОБА_3 , який надіслав позивачу копію виписки з книги актів цивільного стану про шлюб за 2018р., актовий запис №31 щодо укладення шлюбу з відповідачкою. Відповідачка спочатку заперечувала, що уклала шлюб в Італії, але в подальшому визнала цю обставину. Внаслідок цього, відносини між позивачем та відповідачкою зіпсувалися і з лютого 2022 року вони не мешкають разом.
Ухвалою від 17 червня 2022р. позовну заяву було залишено без руху, серед іншого було звернуто увагу представника позивача на те, що у якості доказу укладення шлюбу в Італії до позову додано фотокопію документу іноземною мовою, датованого 07.06.2022р., а переклад цього документу, виконаний 04.09.2021р.; разом із цим, суд звертає увагу позивача на те, що переклад іноземного документу не посвідчено, відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», а сама фотокопія іноземного документу не завірена апостилем.
Представник позивача 06 липня 2022р. подав до суду заяву про усунення недоліків, де вказав, що суд може прийняти не посвідчений переклад іноземного документу та не завірений апостилем, оскільки відповідачці відомий факт укладення нею шлюбу в Італії.
Ухвалою суду від 11 липня 2022р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 11 жовтня 2022р. закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду у той самий день 11 жовтня 2022р.
Представник позивача адвокат Боднарюк К.В. подав до суду заяву про розгляд справи в його та позивача відсутність, в якій просив розглянути справу за наявними у ній доказами та проти заочного розгляду справи не заперечував. Вказав, що відповідачка в телефонному режимі повідомлена про наявність цієї справи, але навмисно ухиляється від отримання процесуальних документів та затягує справу.
Позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, де вказав, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву або клопотань по суті справи не подала. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Поштову кореспонденцію не отримала. В подальшому електронною поштою подала звернення про направлення їй на електронну адресу копії позову з додатками. Судом було направлено на вказану відповідачкою електронну адресу ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками. Про час та місце проведення судових засідань відповідачка повідомлялася шляхом направлення SMS-повідомлень системою Д-3 та оголошенням про виклик на офіційному сайті порталу «Судова влада». Причини неявки та причини неподання відзиву відповідачка суду не повідомила.
Суд вважає, що відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню на підставі наступного.
В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно до положень частини 1 та 2 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з оригіналу свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 13 серпня 2020 року, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ), актовий запис №855. прізвище подружжя після укладення шлюбу - ОСОБА_2 . (а.с. 6)
В позовній заяві представник позивача зазначає, що до цього шлюбу, відповідачка ОСОБА_2 уклала шлюб 28 червня 2018р у Кампі-Бізенціо провінції Флоренція з ОСОБА_3 і цей шлюб не був розірваний. Отже предметом доказування є перебування відповідачки у шлюбі з іноземним громадянином на час реєстрації її шлюбу із позивачем.
На підтвердження цієї обставини представник позивача подав єдиний доказ: фотокопію документу італійською мовою на аркуші справи 7 та його переклад на українську мову на аркуші справи 8 (з помилкою в даті перекладу) та на аркуші справи 20.
Суд не може вважати вказані докази на аркушах справи 7, 8 та 20 допустимими у зв`язку з наступним.
Згідно до Гаазької конвенції 1961 року, учасницями якої є серед інших держав Італія та Україна, способом оформлення документів для їх можливого використання за кордоном є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, яким скріплено відповідний документ.
Відповідно до статті 2 Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений (стаття 3 Конвенції).
Згідно з положеннями Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи завірення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці Конвенції.
10 січня 2002 року Верховна Рада України дала згоду на приєднання України до Конвенції 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів.
Конвенція набрала чинності для України 22 грудня 2003 року і застосовується у відносинах з державами, що не висловили заперечень проти приєднання України до Конвенції.
Надана представником позивача фотокопія виписки з книги актів цивільного стану Італії (а.с. 7) не завірений апостилем що позбавляє можливості переконатися в його достовірності, а тому цей доказ в порядку ст.78 ЦПК України суд визнає недопустимим і не може брати до уваги. У зв`язку із цим, переклад цього документу на українську мову на аркушах справи 8 та 20, який не посвідчений нотаріально, також не може бути прийнятий в якості допустимого доказу.
Представник позивача та позивач не зазначали суду про неможливість з певних причин отримати цей доказ самостійно та не подавали мотивованих клопотань про витребування цього доказу. При цьому суд в ухвалі від 17 червня 2022р. про залишення позову без руху звертав увагу представника позивача на подані ним до суду докази.
Таким чином представником позивача та позивачем не подано належних та допустимих доказів, що на момент укладення шлюбу 13.08.2020р. із позивачем ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 перебувала у шлюбі, зареєстрованому у Флоренції з громадянином Італії ОСОБА_3 .
У зв`язку із чим позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним - відмовити .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Відповідачка: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

Суддя Л.Г. Проценко