УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Бородіної Е.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Стальмонтаж», Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання трудових відносин припиненими і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Стальмонтаж» (далі за текстом ТОВ «БМУ «Стальмонтаж»), Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання трудових відносин припиненими і зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ТОВ «БМУ «Стальмонтаж». Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «БМУ «Стальмонтаж» та наказу від 12.12.2014 №1-ВК його було призначено на посаду зазначеного товариства.

01.10.2020 позивач склав заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням та ініціював проведення загальних зборів учасників ТОВ «БМУ «Стальмонтаж», на вирішення яких було поставлено питання щодо його звільнення з посади директора товариства.

У зв`язку із неявкою більшості учасників товариства позачергові загальні збори ТОВ «БМУ «Стальмонтаж» не відбулись.

10.12.2022 позивач підписав наказ №б/н про припинення трудового договору (контракту), яким звільнив себе із займаної посади, проте у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТОВ «БМУ «СТАЛЬМОНТАЖ» до теперішнього часу значиться позивач, що порушує його право на працю.

Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить суд припинити трудові відносин між ним та відповідачем на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 10.12.2020 та зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про нього як директора ТОВ «БМУ «Стальмонтаж».

Ухвалою судді від 20.12.2021 позовну заяву було залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою судді від 04.01.2022 позовну заяву ОСОБА_2 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

01.02.2022 Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської подано відзив на позовну заяву, в якому представник третьої особи фактично заперечував проти позову в частині позовних вимог про зобов`язання Департаменту виключити (видалити) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про нього як директора, оскільки відомості щодо керівника юридичної особи неможливо виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань без внесення відомостей щодо нового керівника такої особи.

Інші заяви по суті справи на адресу суду не надходили.

Представник позивача Сергєєва М.Ш., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала позовну заяву в повному обсязі. Вважала, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник з трудових правовідносин.

В судові засідання, призначені на 03.02.2022, 02.03.2022, 07.04.2022, 11.07.2022, 29.08.2022 та 05.10.2022, інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначені Цивільним кодексом України та Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 № 2275-VIII.

Статтею 28 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі за текстом Закон № 2275-VIII) передбачено, що органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Учасниками справи не надано суду статуту ТОВ «БМУ «Стальмонтаж», тому у визначені компетенції загальних зборів учасників відповідача суд керується ст. 30 Закону № 2275-VIII, норми якої є імперативними.

Статус та компетенція загальних зборів товариства визначено ст.ст. 29,30 Закону № 2275-VIII. Частиною 1 ст. 29 Закону № 2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників є вищим органом товариства. Загальні збори учасників товариства можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 ст. 30 Закону № 2275-VIII).

В силу приписів ст. 30 Закону № 2275-VIII питання щодо обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них) належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства та не може бути віднесено до компетенції інших органів товариства.

Відповідно до частин першої, третьої статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

З інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що позивач є учасником відповідача - ТОВ «БМУ «Стальмонтаж», якому належить 25 відсотків статутного капіталу зазначеного товариства. Окрім позивача учасниками товариства є залучені судом до участі в справі у якості третіх осіб ОСОБА_3 , якому належить 25 відсотків статутного капіталу, ОСОБА_4 , якій належить 31,25 відсотків статутного капіталу, ОСОБА_5 , якій належить 6,25 відсотків статутного капіталу, ОСОБА_6 , якій належить 6,25 відсотків статутного капіталу, та ОСОБА_7 , якому належить 6,25 відсотків статутного капіталу.

Позивач також є керівником відповідача одноосібним виконавчим органом ТОВ «БМУ «Стальмонтаж».

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У статті 21 КЗпП України вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку із цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

Отже, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити на свій розсуд повноваження члена виконавчого органу у будь-який час з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12.01.2010 № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13.05.2014 № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Таким чином, спір між позивачем та відповідачем виник з корпоративних відносин, отже підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Вказане узгоджується із правовими висновками, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2021 у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20), постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 404/1255/21 (провадження № 61-7896св21).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

З урахуванням того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження в справі підлягає закриттю.

Закриття провадження у цій справі не порушує права позивача на судовий захист, оскільки останній має можливість звернутися із позовом до суду господарської юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 19, 255-256, 258-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління «Стальмонтаж», Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання трудових відносин припиненими і зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.10.2022.

Суддя А.В. Стеценко