Єдиний унікальний номер № 225/5832/21
Провадження № 2 /225/85/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі

головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,

за участю секретаря Федорцової І.С.,

представника відповідача Фещенка І.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог зазначено, що 23 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ "ІДЕЯ БАНК" було укладено Кредитний договір №С07.221.72149.

02.12.2020 між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та ТОВ "Фінаносова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторінгу №12/89, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 Реєстру Боржників №2 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором в сумі 138360, 81 грн., з яких:

-46787,97 грн. - заборгованість за основним боргом;

-91572,84 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до п.5.2. Договору факторингу, в день підписання Реєстру боржників, та умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору, ПАТ «Ідея Банк» втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними Договорами. В разі звернення боржників до ПАТ «Ідея Банк» з приводу виконання зобов`язань за відступленими ТОВ «ФК «ЄАПБ» правами вимог, ПАТ «Ідея Банк» повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

З метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № С07.221.72149 від 23 січня 2017 року в розмірі 138360,81 грн., з яких: 46787,97 грн. - заборгованість за основним боргом, 91572,84 грн. - заборгованість за відсотками, а також стягнути понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву з вих. № 30112021-4 від 30.11.2021 представником відповідача Фещенко І.С. зазначено, що відповідач не укладав кредитного договору C07.221.72149 з ПАТ Ідея Банк, правонаступниками якого за договором факторингу №12/89 є ТОВ ФК ЄАПБ, а укладав угоду С07.221.72149 про відкриття Кредитної лінії і обслуговування Кредитної картки, що за своєю суттю має інше значення та характер правовідносин, тому вважає, що вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 138360,81 грн. за кредитним договором С07.221.72149 від 23.01.2017 року є безпідставною.

Крім того, представник позивача зазначає, що позовна заява містить лише висновок про те, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕАПБ» за кредитним договором С07.221.72149 від 23.01.2017 року в сумі 138360, 81 грн., з яких: 46787,97 грн. - заборгованість за основним боргом, 91572,84 грн. - заборгованість за відсотками.

Представник відповідача наголошує, що відсутня інформація про те, чи було сплачено відповідачем будь-які суми щодо погашення заборгованості перед позивачем, та в якому розмірі. Тому, відповідачу не відомо та не зрозуміло на якій підставі виникла заборгованість саме в розмірі 138360,81 грн., а не в іншому розмірі, зокрема за який період розрахована заборгованість та на підставі якої суми здійснено розрахунок.

В матеріалах справи № 225/5832/21, а саме в додатках до позовної заяви міститься виписка з 23.01.2017 по 02.12.2020 по рахунку НОМЕР_1 , відкритого на ім`я відповідача. Зокрема, в даній виписці міститься інформація про видачу ПАТ Ідея Банк ОСОБА_1 кредитних коштів та про поповнення рахунку НОМЕР_2 відповідачем за вищезгаданий період, що підтверджує погашення заборгованості за угодою.

Представник відповідача зазначає, що ПАТ Ідея Банк надавало відповідачу транші кредиту, а відповідач, в свою чергу, поповнював рахунок НОМЕР_2 тим самим, повертав заборгованість.

Станом на 28.09.2017 року заборгованість відповідача згідно Угоди становила 30568,40 грн. Кредитний ліміт наданий Відповідача згідно Угоди становив 39000,00 грн. Однак, порушивши умови Угоди, банк 29.09.2017 надав відповідачу суму у розмірі 13800,00 грн., які Відповідач перерахував на інший рахунок. Сума, яка отримана відповідачем, згідно Угоди та до граничної суми кредитного ліміту становить 8431,60 грн.

13800,00- 8431,60=5368,40 грн.

5368,40 грн. та інші суми, що були зараховані на рахунок Відповідача, представник відповідача вважає такими, що є безпідставно набутими, оскільки виходять за рамки кредитного ліміту встановленим Угодою.

Таким чином, отримані кошти Відповідачем після 29.09.2017 не можуть вважатися коштами, які надані Відповідачу у користування згідно Угоди та можуть бути повернуті Позивачу як безпідставно набуті.

Враховуючи те, що кредитна лінія відкрита ПАТ «Ідея Банк» для ОСОБА_1 на 12 місяців, то представник відповідача вважає, що розрахунок заборгованості має наступний вигляд:

39000,00*24% річних=9360,00 грн. проценти за користування коштами.

39000,00+9360,00=48360,00 грн.

Жодних інших договорів та додаткових угод до Угоди С07.221.72149 матеріали справи не містять.

Отримані кошти відповідачем після 29.09.2017 на рахунок НОМЕР_2 повернуті позивачу як безпідставно набуті в розмірі 30013,00 грн. на той же рахунок.

При цьому, нарахування процентів в період з 23.01.2018 до моменту подачі позову, а саме: 02.09.2021 згідно Угоди є протиправним.

На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати у розмірі 10000,00 грн., пов`язані з отриманням ним правової допомоги адвоката Фещенко І.С.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 частини 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За положеннями частин 1 та 2 ст. 641 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

З матеріалів справи вбачається, що 23 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Угоду №С07.221.72149 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки.

Відповідно до п.2. Угоди №С07.221.72149 від 23.01.2017, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у валюті гривня.

Відповідно до п. 3. Кредитного договору №С07.221.72149 від 23.01.2017, Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по поточному рахунку (в безготівковій формі) на наступних умовах:

П. 3.1. Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн.

П. 3.2. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 39000,00 грн. Визначення суми Кредитної лінії, шо може бути доступна Клієнту протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень.

П. 3.3. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24.0000% річних.

П. 3.4. Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами Банку.

Відповідно до п. 4. Кредитного договору №С07.221.72149 від 23.01.2017, повернення заборгованості та сплату відсотків за користування Кредитною лінією здійснюється згідно умов Договору, Типового графіку та Розрахунку сукупної вартості кредиту.

Відповідно до п. 5.9. Угоди Банк має право змінювати Тарифи Банку з попередженням про це Клієнта на Інтернет-сторінці Банку за 30 (тридцять) календарних днів до дати вступу таких змін в силу.

На підтвердження укладення Угоди №С07.221.72149 від 23 січня 2017 року представником банку та клієнтом проставлено у відповідних графах підписи.

Відповідно до Тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб - нових клієнтів банку (далі - Тарифи), які є невід`ємною частиною Кредитного договору №С07.221.72149 від 23.01.2017, з яким Відповідач був ознайомлений перед укладанням кредитного договору (про що свідчить підпис Відповідача), сторони погодили:

П. 1.3. Тарифів, Відсоткова ставка за використання кредитного ліміту по операціях видачі готівки та торгових операціях, % річних - 24%;

П. 5.3. Тарифів, Орієнтовна реальна процентна ставка, річних - 101,2%.

Додатком до Кредитного договору №С07.221.72149 від 23.01.2017 є довідка -повідомлення, відповідно до якого ОСОБА_1 підтверджує, що Кредитодавцем 23.01.2017, до підписання кредитного договору, було надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме:

Валюта кредиту: гривня;

Сума кредиту: 39000,00 грн.

Термін користування кредитом: 12 місяців;

Погашення основної суми кредиту: щомісячно;

Сума щомісячного платежу: 1193,00 грн.;

Термін внесення щомісячного платежу: до 30 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем;

Орієнтовна реальна процентна ставка, річних: 101,2%;

Абсолютне значення подорожчання кредиту у рік: 4298,00 грн.

Відповідно до Довідки-повідомлення від 23.01.2017, ОСОБА_1 підтвердив, що кредитодавець ПАТ «Ідея Банк» до підписання кредитного договору, надав йому в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. ОСОБА_1 на підтвердження того, що зазначена інформація є для нього доступною і зрозумілою, підписав власноруч довідку-повідомлення, копія якої наявна в матеріалах справи.

Укладення між сторонами кредитного договору відбулось шляхом прийняття банком пропозиції відповідача укласти такий договір, що викладена в Угоді С07.221.72149 від 23.01.2017.

Згідно п.2.2. Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Ідея Банк», які відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 про відступлення права вимоги від 02.10.2020 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № С07.221.72149 від 23.01.2017 в сумі 138360,81 грн.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №С07.221.72149 від 23.01.2017, складеного позивачем, станом на 02.12.2020 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість, яка складається:

-основний борг -33738,52 грн.

-прострочений борг - 13049,45 грн.

-строкові проценти - 2345,11 грн.

-прострочені проценти - 89227,73 грн.

Разом з тим, суд не погоджується з вказаним розрахуном з огляду на наступне.

Як визначено умовами договору строк кредитування становив 12 місяців, а саме з 23.01.2017 до 23.01.2018, що сторонами не заперечується.

Отже, за період строку кредитування з 23.01.2017 до 23.01.2018, станом на 23.01.2018 у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46414,81 грн., а також заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 30,52 грн.

При цьому суд враховує, що після спливу строку кредитування відповідачем здійснювалося часткове погашення кредиту, а саме: 31.01.2018 в сумі 1500,00 грн.; 02.02.2018 в сумі 3000,00 грн.; 14.02.2018 в сумі 145,00 грн.; 22.02.2018 в сумі 3,00 грн.

За таких обставин, станом на 27.09.2022 заборгованість відповідача за тілом кредиту складає: 46414,81 грн.-1500,00 грн.-3000,00 грн.-145,00 грн.-3,00 грн.=41766,81 грн., а також заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 30,52 грн.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву щодо граничної суми кредитного ліміту у розмірі 39000,00 грн., оскільки відповідно до пункту 3.2. Угоди Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 39000,00 грн., однак відповідно до пункту 3.1. максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн.

Також, суд не погоджується з контррозрахунком представника відповідача, за яким сума заборгованості може складати 30442,55 грн., оскільки останній не узгоджується з умовами укладеного кредитного договору, крім того, представником відповідача не враховано, що суми погашення відповідачем розподілялися банком не лише на погашення тіла кредита, а й на інші платежі передбачені умовами договору.

Що стосується нарахування процентів поза строками кредитування, суд приходить до наступного.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

З детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № С07.221.72149 від 23.01.2017 укладеним з ОСОБА_1 , вбачається, що на час звернення до суду сума заборгованості за основним боргом була у розмірі 46787,76 грн., яка складалася з: 33738,52 грн. основного боргу, 13049,45 грн. простроченого боргу, а також заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 91572,84 грн. , які складалися з: 2345,11 грн. строкові проценти, 89227,73 грн. прострочені проценти.

З наведеного вбачається, що позивач неправомірно збільшив розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом після закінчення строку кредитування.

З огляду на вказане, відсотки нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме після 23.01.2018 не підлягають стягненню.

Щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування строку позовної давності,суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до п. 6 Угоди №С07.221.72149 від 23.01.2017, сторони погодились, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 10 років.

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Згідно п. 3.4. Кредитного договору №С07.221.72149 від 23.01.2017, дата сплати обов`язкового мінімального платежу за Кредитною лінією за попередній Розрахунковий період - до останнього Операційного дня Платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього Розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього Розрахункового періоду.

Таким чином, оскільки останній платіж був здійснений відповідачем 22.02.2018, розрахунок починається з місяця, в якому не сплачений щомісячний платіж, при цьому банк звернувся до суду з позовом 02.09.2021, тому суд вважає, що позивачем не було пропущено погодженої сторонами за п.6 укладеної Угоди №С07.221.72149 від 23.01.2017 тривалості позовної давності у 10 років.

Щодо заперечень представника відповідача стосовно ненадання позивачем доказів на підтвердження укладення між банком та відповідачем кредитного договору, оскільки наявна угода не є кредитним договором, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), відповідно до п.2 ч.1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є істотною умовою договору про споживчий кредит.

Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладання кредитного договору договору про відкриття кредитної лінії.

Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-ІІІ, кредитна лінія кредитна угода, відповідно до якої протягом передбаченого договором терміну банк виділяє позичальнику кредит у межах узгодженої суми (ліміту кредитування) на умовах, що відрізняються від умов одноразового надання кредиту.

Відповідно до Закону Україїни «Про споживче кредитування», кредитна лінія вид кредиту, надання якого здійснюється повністю, або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит.

Тому суд погоджується з доводами представника позивача, що у даному випадку термін «угода» у філологічному розумінні тотожний термінам «договір», «домовленість» кількох осіб. Тобто кредитна лінія за своєю суттю є одним із видів надання кредиту. В справі що розглядається грошові кошти надавалися у вигляді відновлювального кредитного ліміту на поточний рахунок ОСОБА_1 , що не заперечувалося відповідачем.

За таких підстав доводи представника відповідача про відсутність доказів укладення кредитного договору є хибними.

З огляду на вищенаведене, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково.

Крім того, представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 зроблено правовий висновок, що втручання суду у відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Окрім того, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, передбачених ст. 12, 13 ЦПК України відповідно, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З аналізу зазначених положень закону вбачається, що виключно за клопотанням сторони суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, у разі доведення стороною неспівмірності витрат.

У додаткових поясненнях представника позивача № 004398837 від 08.06.2022 зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» категорично не погоджується з розміром гонорару адвоката Фещенко І.С. на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги №09112021/2 від 09.11.2021 від 09.11.2021, з огляду на те, що фактичні витрати Відповідача на професійну правничу допомогу не підтверджені доказами, зокрема відповідними квитанціями чи будь-якими іншими платіжними документами, а також розмір судових витрат, які заявлені на відшкодування. На підставі викладеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 судових витрат по справі.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до копії наданого договору про надання правової допомоги №09112021/2 від 09.11.2021, копії додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №09112021/2 від 09.11.2021, копії прибуткового касового ордеру від 01.02.2022, відповідачем сплачено адвокату 10000,00 грн. за такі види професійної правничої допомоги: оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції.

Суд враховує обставини справи, а саме те, що відповідач був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти.

За таких обставин, зважаючи на положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України про те, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ЄАПБ» на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн., які є пропорційними розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи наявне платіжне доручення №13466 від 28.08.2021 про сплату позивачем судового збору у розмірі 2270,00 грн. за подання до суду позову. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме:

685,74 грн.=(41797,33 грн./138360,81 грн.)*2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симони Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симони Петлюри, буд. 30, ) заборгованість за кредитним договором №С07.221.72149 від 23 січня 2017 року в загальному розмірі 41797 (сорок одна тисяча сімсот дев`яносто сім) гривень 33 коп., з яких: 41766 (сорок одна тисяча сімсот шістдесят шість) гривень 81 коп. заборгованість за тілом кредиту, 30 (тридцять) гривень 52 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симони Петлюри, буд. 30, ) понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 685 (шістсот вісімдесят п`ять) гривень 74 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симони Петлюри, буд. 30, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв