Справа № 274/1812/22 Провадження № 2/0274/938/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
05.10.22 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
простягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить стягувати з ОСОБА_2 на його користь на його утримання аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним двадцяти трьох років або закінчення навчання.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням не має можливості працевлаштуватися та забезпечити собі належний рівень життя, а ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та має високі доходи, утриманців не має, але відмовляється добровільно надавати йому матеріальну допомогу на час навчання.
ОСОБА_2 своєї позиції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.2004 р. (а. с. 6).
ОСОБА_1 є студентом ІІІ курсу Бердичівського фахового коледжу промисловості, економіки та права, що підтверджується довідкою від 15.03.2022 р. вказаного навчального закладу (а. с. 10).
Суд зазначає, що навчання ОСОБА_1 перешкоджає йому працевлаштуватись, та, разом з цим, вимагає від нього купувати канцелярські вироби та інші необхідні для навчання речі та/або послуги, що, в свою чергу, ускладнює задоволення його потреб у харчуванні, одязі та інших необхідних потреб.
За таких обставин Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням після досягнення повноліття навчання.
Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати повнолітнього сина ОСОБА_1 , до припинення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, однак за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.
Доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Зважаючи на це, Суд виходить з того, що ОСОБА_2 може надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Матеріали справи не містять доказів, які б містили відомості про обставини, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, які має сплачувати ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 , а відтак Суд вважає за можливе визначити розмір цих аліментів, виходячи з позовної вимоги, тобто у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно (саме у цьому розмірі стягувались аліменти з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 до досягнення останнім повноліття на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.06.2004 р. у справі № 2-1245/04 р., а. с. 9).
Статтею 201 Сімейного кодексу України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, при цьому аліменти підлягають стягненню, починаючи із 26.04.2022 р.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 280 282 та 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити.
2. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 26.04.2022 р. і до припинення ним навчання в Бердичівському фаховому коледжі промисловості, економіки та права, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя В.В. Корбут