КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року

м. Київ

справа №753/3540/22

провадження № 22-ц/824/8278/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2022 року про забезпечення позовуу складі судді Цимбал І.К.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила усунути останню від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

18 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у даній справі, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 51,8 кв.м; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 38,6 кв.м; квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 47,4 кв.м; заборонити органам нотаріату, в тому числі приватним і державним нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані із нотаріальним оформленням спадкового майна, видачі свідоцтва про право на спадщину, з посвідченням правочинів, реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією речових та спадкових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що невжиття судом заходів забезпечення позову, в разі його задоволення, призведе до неможливості виконання рішення суду, оскільки відповідач до закінчення розгляду справи та ухвалення рішення може оформити свої спадкові права та розпорядитися спірним майном на власний розсуд.

Ухвалою Дарницького районного суду Київської області від 18 травня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартири: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,8 кв.м; АДРЕСА_2 , загальною площею 38,6 кв.м; АДРЕСА_3 , загальною площею 47,4 кв.м.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 17 червня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

З оскаржуваною ухвалою не погоджується та вважає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, без належних підстав, обґрунтувань та будь-яких доказів, всупереч правовим позиціям Верховного суду у питаннях забезпечення позовів.

Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для арешту зазначеного майна, а також що позивач не надала жодних належних доказів того, що спірне майно може бути відчужене, або передане, зникне, тощо.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що майно, на яке накладено арешт, не належить та не підлягає передачі або сплаті відповідачу та здійснив захід забезпечення позову, який не підлягав застосуванню, порушивши норми матеріального права.

Посилається на те, що предметом позову у вказаній справі є позовні вимоги немайнового характеру про усунення від права на спадкування, і у разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому, на думку апелянта, суд помилково вважав, що забезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Апелянт вважає, що такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в указаній справі.

Позивач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

04 жовтня 2022 року апеляційним судом на електронну адресу отримано заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності всіх учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції керувався положеннями статей 149-153 ЦПК України та виходив з обґрунтованості заяви, враховуючи характер майна, на яке позивач просить накласти арешт, предмет спору та позовних вимог, їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його оформлення відповідачем та подальше відчуження на користь третіх осіб, правомірність набуття якого оспорюється.

У задоволенні інших вимог заяви суд першої інстанції відмовив, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно буде достатнім та дієвим для захисту прав та інтересів позивача та в свою чергу унеможливить відчуження нерухомого майна на час розгляду справи.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що згідно статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

За своєю правовою природою правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони матеріально-правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, сторона позивача посилалась на те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_4 , а тому є спадкоємицею другої черги спадкування за законом у відповідності до положень ст.. 1262 ЦК України, однак не набула права на спадкування за законом, оскільки в порядку черговості на спадщину претендує відповідач - дружина померлого.

Зауважувала, що між сторонами дійсно виник спір з приводу спадкування, оскільки ОСОБА_1 уважає, що ОСОБА_2 має бути усунуто від спадкування після померлого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що відповідач умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані.

Вказала, що з моменту відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно майна спадкодавця пройшло більше, ніж 3 роки, а отже відповідачу буде видано відповідні свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого остання зможе зареєструвати право власності на вказані квартири.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви частково, виходячи з того, що є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його оформлення відповідачем та подальше відчуження на користь третіх осіб, правомірність набуття якого оспорюється.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанцій, оскільки суд не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати заявник, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

В ухвалі суду першої інстанції про арешт спірного майна, окрім посилань на загальні норми процесуального права про забезпечення позову, не міститься мотивів співмірності застосованих заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову, підстав обмеження прав та інтересів суб`єктів правовідносин.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створить перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (Висновок Верховного Суду у постанові від 07 червня 2022 року у справі №127/25378/21).

Отже, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, а також оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, колегія суддів уважає, що заходи забезпечення позову, обрані позивачем, є неспівмірним з вимогами позовної заяви та позивачем заявлено недостатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що питання щодо задоволення заяви про забезпечення позову судом першої інстанції вирішено з неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду з такою заявою у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову призведуть до утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «04» жовтня 2022 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик