Провадження № 4-с/201/51/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпр», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про визнання неправомірною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 14 липня 2022 року надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпр», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. в якій заявник просив суд:

?Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В., щодо відмови у скасуванні арешту грошових коштів в загальній сумі 25 955,66 грн., які обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк»;

?Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. скасувати арешт грошових коштів , належних ОСОБА_1 , в загальні сумі 25 955,66 (пенсія) , які обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк».

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 201/11403/20 від 14 квітня 2022 року , виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська. 28 квітня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. прийнято постанову про арешт коштів боржника. 27 червня 2022 року заявник звернувся з заявою до приватного виконавця про зняття арешту з грошових коштів боржника в загальні сумі 25 955,66 грн, які обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк» з цільовим призначенням - для зарахування пенсії та соціальних виплат, у зв`язку з тим, що отримані кошти у зазначеній сумі є пенсією ОСОБА_1 . Разом з заявою приватному виконавця було надано виписку по рахунку приватного клієнта № /0627 станом на 27 червня 2022 рік за період з 19 травня 2022 року по 27 червня 2022 рік на якому обліковується пенсія ОСОБА_1 в розмірі 25 955,66 грн. Однак 08 липня 222 року ОСОБА_1 отримано відповідь на заяву від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. від 05 липня 2022 року, в якій зазначено що задовольнити вимоги викладенні у заяві не є можливим, оскільки відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках, натомість жодної інформації з приводу того що на вказаний рахунок заборонено звертати стягнення приватному виконавцю не надходило. Також зазначив, що 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). Тому просив суд скаргу задовольнити в повному обсязі (а.с.1-5).

19 вересня 2022 року представником АТ «Банк Кредит Дніпро» надано відзив на скаргу в якій представник наголошує на тому, що звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію та інші доходи боржника здійснюється на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію та інші доходи боржника винесену на підставі ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», яка на даний час не винесена, а саме відрахування здійснюється управлінням пенсійного фонду України, а не банківською установою, що свідчить що зміни внесені у прикінцеві положення Закону України «Про виконавче провадження» якими накладено мораторій на звернення стягнення на доходи боржників стосується постанови винесених в рамках розділу ІХ Закону і ніяким чином не стосуються порядку арешту коштів боржника розміщених на рахунку у банківських установах. Окрім того заявником не надано доказів що саме на цей рахунок пенсійний фонд України здійснює перерахунок пенсії, а тому просили суд в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити (а.с.24-26).

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. 21 вересня 2022 року надано відзив на скаргу ОСОБА_1 в якому просив суд відмовити в задоволенні скарги. Так, 28 квітня 2022 року ним в порядку ст. 56 закону України «Про виконавче провадження» пп.п. 9.2 , 9.3 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», з метою забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про арешт коштів боржника, в якій зазначено про необхідність накладення арешту на відкритті рахунки боржника окрім тих, арешт яких заборонено Законом, тобто рахунки, які мають спеціальний режим використання, копії якої направлені сторонам до відома та банківським установам для виконання. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, уразі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що перебувають на таких рахунках, зобов`язанні повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову без виконання в частині арешту коштів, що перебувають на таких рахунках. Станом на сьогоднішній день, жодна інформація від банківських установ не надходила. На звернення ОСОБА_2 про зняття арешту з його грошових коштів в АТ «МТБ Банк», оскільки даний рахунок відкрито для зарахування пенсійних виплат надано відповідь що жодна інформація з приводу того що даний рахунок є зі спеціальним режимом використання або на вказаний рахунок заборонено звертати стягнення не надходила. Окрім того з наданих скаржником документів не можливо встановити повну інформацію щодо дійсного використання рахунку з метою отримання лише пенсійних або соціальних виплат (а.с.40-43).

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника 11 жовтня 2022 року надійшла заява про розгляд скарги за їх відсутності на задоволенні скарги наполягала.

Приватний виконавець Ванжа О.В. 11 жовтня 2022 року надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, проти задоволення скарги заперечував.

Представник АТ «Банк Кредит Дніпро» заперечував проти задоволення скарги , просив провести судове засідання за його відсутності про що 11 жовтня 2022 року надав відповідну заяву.

Таким чином, неявка сторін у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду поставленого перед судом питання.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено судом, 28 квітня 2022 року представник АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до приватного виконавця Ванжі О.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа по справі №201/11403/20 виданого 14 квітня 2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості у загальному розмірі 4 909 545,08 грн. та надав виконавчий лист № 201/11403/20 (а.с.44-45).

Постановою приватного виконавця Ванжою О.В. від 28 квітня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69501630 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 091215-К від 09 грудня 2015 року в розмірі 4 909 545,08 грн. (а.с. 51).

28 квітня 2022 року представник АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до приватного виконавця Ванжі О.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа по справі №201/11403/20 виданого 14 квітня 2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості у загальному розмірі 73 643,18 грн. та надали виконавчий лист № 201/11403/20 (а.с.48-49).

Постановою приватного виконавця Ванжою О.В. від 28 квітня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69502094 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» витрати зі сплати судового збору в розмірі 73 643,18 (а.с. 47).

Дані постанови 28 квітня 2022 року були направленні для відома та для виконання (а.с.45,50,52).

28 квітня 2022 року приватним виконавцем Ванжою О.В. у зведеному виконавчому провадженні № 69502446 винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.53).

У виконавчому провадженні № 69501630 приватним виконавцем Ванжою О.В винесено постанову про арешт коштів боржника, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» , крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (а.с. 55-56).

10 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до приватного виконавця про зняття арешту з рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «МТБ Банк», який має спеціальний режим використання для зарахування пенсійних та соціальних виплат. Разом з заявою приватному виконавця було надано виписку по рахунку№ НОМЕР_2 відкритого з цільовим призначенням - для зарахування пенсійних та соціальних виплат (а.с. 57-58).

15 червня 2022 року приватним виконавцем скаржнику надано відповідь, що від банківської установи у тому числі ПАТ «МТБ Банк» жодної інформації з приводу того, що рахунок є зі спеціальним режимом використання або на вказаний рахунок заборонено звертати стягнення не надходила (а.с. 59-61).

27 червня 2022 року заявник повторно звернувся з заявою до приватного виконавця про зняття арешту з грошових коштів боржника в загальні сумі 25 955,66 грн, які обліковуються на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк» з цільовим призначенням - для зарахування пенсії та соціальних виплат , у зв`язку з тим, що отримані кошти у зазначеній сумі є пенсією ОСОБА_1 . Разом з заявою приватному виконавця було надано виписку по рахунку приватного клієнта № /0627 станом на 27 червня 2022 рік за період з 19 травня 2022 року по 27 червня 2022 рік на якому обліковується пенсія ОСОБА_1 в розмірі 25 955,66 грн. (а.с.62-63).

Однак 08 липня 222 року ОСОБА_1 отримано відповідь на заяву від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. від 05 липня 2022 року, в якій зазначено що задовольнити вимоги викладенні у заяві не є можливим, оскільки відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках, натомість жодної інформації з приводу того що на вказаний рахунок заборонено звертати стягнення приватному виконавцю не надходило (а.с.64-65).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, на накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 56 Закону №1404-VIII до пункту 7 розділу VIII Інструкції № 512/5 від 02 квітня 2012 року, розпочинаючи арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом України «Про виконавче провадження» також визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частини восьмої статті 48).

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відтак, частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28 гс 20).

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з частиною другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», частиною другою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти (пенсію) після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти пенсії боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої пенсії, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають пенсію, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають пенсію, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із пенсії, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови) тау постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20, провадження № 14-218 цс 21

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України 2129-ІХ від 15.03.2022 року, яким розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено п. 10-2, згідно із яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Таким чином, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. Водночас, п. 10-2 розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" встановлено тимчасову, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України заборону звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника таке обмеження не розповсюджується. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Наведене узгоджується із позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20, провадження №14-218цс21 (п.67, 71).

Постановою приватного виконавця Ванжі О.В. від 26 липня 2022 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми стягнення. Таким чином, вказана постанова відповідає як вимогам Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, так і Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Як зазначалось вище відкритий в установі банку рахунок на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк» № НОМЕР_2 відкрито з цільовим призначенням - для зарахування пенсійних та соціальних виплат. Боржник неодноразово звертався до державного виконавця з вимогою зняти арешт з коштів на пенсійному рахунку, надаючи при цьому докази того, що на рахунку розміщена його пенсія, однак йому було відмовлено у цьому.

На думку суду, боржник надав державному виконавцю достатні підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено у тому числі на кошти, які є його пенсією, однак державний виконавець в порушення пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII арешту саме з цих з грошових коштів, тобто пенсії, не зняв.

Матеріали справи та копії матеріалів виконавчого провадження не містять доказів на підтвердження того, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що розміщені на рахунку суми коштів не є пенсією. Залишення арешту на кошти, які складають пенсію боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів пенсії, як єдиного джерела доходу та порушує його право на отримання пенсії.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

З огляду на зазначені вище норми права та обставини справи вимоги скарги боржника в частині зняття арешту з рахунку підлягають задоволенню шляхом зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. скасувати арешт грошових коштів, належних ОСОБА_1 , в загальні сумі 25 955,66 (пенсія) , які обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк».

На підставі викладеного та керуючись ст. 447-451, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпр», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про визнання неправомірною бездіяльністю та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В., щодо відмови у скасуванні арешту грошових коштів в загальній сумі 25 955,66 грн., які обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк»;

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжу О.В. скасувати арешт грошових коштів , належних ОСОБА_1 , в загальні сумі 25 955,66 (пенсія) , які обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «МТБ Банк».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова