ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/409/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши питання про внесення виправлень до судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2022 суд ухвалив рішення у цивільній справі № 753/18728/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжята встановлення порядку користування спільною власністю.

Вказаним рішенням суд розірвав шлюб між сторонами, здійснив поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,011 га, кадастровий номер :03:002:0037, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , стягнув з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на відчужений не в інтересах сім`ї автомобіль «Nissan Qashgai» в розмірі 128 824,39 грн, встановив порядок користування приміщеннями спірної квартири, відповідно до якого виділив в користування позивача ізольовану жилу кімнату площею 19,8 кв.м., в користування відповідача - ізольовану жилу кімнату площею 19,9 кв.м., місця загального користування залишив у спільному користуванні співвласників та здійснив розподіл судових витрат.

Вивченням матеріалів справи установлено, що в мотивувальній частині цього рішення були допущені описки, які полягають у невірному викладенні мотивів, з яких виходив суд при ухваленні рішення в частині вимог про поділ спільного майна подружжя.

Згідно з нормою частини 2 статті 269 ЦПК України суд розглянув питання про внесення виправлень до рішення суду без повідомлення учасників справи та дійшов до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що до поділу між подружжям було заявлено, зокрема, два об`єкти нерухомого майна - квартира та земельна ділянка, щодо поділу яких сторони не дійшли згоди.

Ухвалюючи рішення про поділ спірного майна суд виходив з того, що вказані об`єкти не є рівноцінними ні за цільовим призначенням, ні за вартістю, при цьому іншого житла, окрім спірної квартири, у власності сторін немає.

Судом також було ураховано, що згідно з наданим позивачем звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки оціночна (ринкова) вартість спірної земельної ділянки станом на 06.09.2021 складає 257 268 грн (а.с. 48-61), з чим відповідач не погодився та надав на спростування цього звіту копію висновку про вартість майна (складової звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки), відповідно до якого ринкова вартість спірної земельної ділянки станом на 31.01.2020 становила 348 623 грн (а.с. 162).

З огляду на те, що обидва звіти про експертну грошову оцінку земельної ділянки складені суб`єктами оціночної діяльності з додержанням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а між датами оцінки пройшло трохи більше ніж півтора роки, суд визнав переконливими доводи відповідача про те, що здійснена на замовлення позивача оцінка спірної земельної ділянки викликає обґрунтовані сумніви у її достовірності, оскільки впродовж останніх років в Україні не було тенденцій до здешевлення вартості земельних ділянок, тим більше у столичному регіоні.

Зважаючи на викладене, суд не встановив підстав для поділу квартири та земельної ділянки між сторонами в натурі та визнав законним і справедливим способом їх поділу визначення ідеальних часток сторін у праві власності на квартиру та на земельну ділянку.

Отже ураховуючи, що внаслідок невірного викладення мотивів, з яких виходив суд при ухваленні рішення при вирішенні вимог про поділ спільного майна подружжя, мотивувальна частина рішення суперечить його резолютивній частині, а внесення змін до мотивувальної частини рішення на його зміст не впливає, суд вважає за необхідне внести до рішення суду відповідні виправлення в порядку, встановленому статтею 269 ЦПК України.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Внести виправлення до мотивувальної частини рішення суду від 22 серпня 2022 року у цивільній справі № 753/18728/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, встановлення порядку користування спільною власністю.

Виключити з мотивувальної частини абзаци 9-12 на четвертій сторінці рішення та останній абзац на п`ятій сторінці рішення.

Мотивувальну частину рішення після абзацу 8 на четвертій сторінці рішення доповнити текстом такого змісту:

Вирішуючи вимоги позову про поділ об`єктів нерухомого майна - квартири та земельної ділянки, суд виходить з того, що вказані об`єкти не є рівноцінними ні за цільовим призначенням, ні за вартістю, при цьому іншого житла, окрім спірної квартири, у власності сторін немає.

Суд також ураховує, що згідно з наданим позивачем звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки оціночна (ринкова) вартість спірної земельної ділянки станом на 06.09.2021 складає 257 268 грн (а.с. 48-61), з чим відповідач не погодився та надав на спростування цього звіту копію висновку про вартість майна (складової звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки), відповідно до якого ринкова вартість спірної земельної ділянки станом на 31.01.2020 становила 348 623 грн (а.с. 162).

З огляду на те, що обидва звіти про експертну грошову оцінку земельної ділянки складені суб`єктами оціночної діяльності і з додержанням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а між датами оцінки пройшло трохи більше ніж півтора роки, суд визнає переконливими доводи відповідача про те, що здійснена на замовлення позивача оцінка спірної земельної ділянки викликає обґрунтовані сумніви у її достовірності, оскільки впродовж останніх років в Україні не було тенденцій до здешевлення вартості земельних ділянок, тим більше у столичному регіоні.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для поділу квартири та земельної ділянки між сторонами в натурі та визнає законним і справедливим способом їх поділу визначення ідеальних часток сторін у праві власності на кожен об`єкт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 06.10.2022.