1Справа № 335/1743/22 2/335/1612/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзеський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

представників позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському районупро позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила, що 06.06.2008 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , від даного шлюбу сторони мають сумісну неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.08.2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина залишилася проживати з матір`ю та знаходилася на її повному утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2009 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відповіді з Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя від 09.02.2022 року за № 8669/15, яка містить розрахунок боргу по ВП № 51613433, розмір несплачених аліментів станом на 01.01.2022 року становить 9054,23 грн.

Дитина продовжує навчання в Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 89 Запорізької міської ради. Окрім того, неповнолітня дитина додатково навчається в ТОВ «Мала комп`ютерна академія Шаг Запоріжжя» на підставі договору від 09.03.2019 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2021 року з відповідача стягнуто додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 33 750 грн. 00 коп.

Згідно відповіді з Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя від 09.02.2022 року № 8668/15 по ВП 64994433, станом на 09.02.2022 року заборгованість по додатковим витратам на утримання дитини складає 15 945, 00 грн.

Згідно акту з місця проживання дитини від 10.02.2022 року, складеного головою квартального комітету № 40 та підписаного 3-ома сусідами, дитина виховується виключно позивачкою та її чоловіком (вітчимом). Біологічного батька дитини за місцем проживання дитини не бачили, упродовж проживання родини з 2014 року дитину не відвідував.

Згідно листа від 10.02.2022 року «про надання інформації» з Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 89 Запорізької міської ради, дитина виховується мамою та вітчимом. Вони приділяють їй достатню увагу, батько дитини за період навчання сина в ЗОШ № 89 не спілкувався з класним керівником, вчителями, адміністрацією, не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами у навчанні сина .

Відповідно довідки з КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9», хлопчик знаходиться на диспансерному обліку у лікаря алерголога, пульмонолога з діагнозом: Бронхіальна астма, алергічна форма, легкий персистуючий перебіг. Алергічний персистуючий риносинусит. Батько, ОСОБА_2 , на прийом до лікаря - педіатра дільничного з хлопчиком не з`являвся, станом його здоров`я не цікавився.

Отже, шкільний заклад та дитячу поліклініку, біологічний батько дитини не відвідував. Оздоровленням, вихованням, навчанням, розвитком здібностей дитини займався лише вітчим (чоловік позивачки) та сама позивачка.

Отже, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки та її нинішнього чоловіка - ОСОБА_5 , який офіційно працевлаштований та має стабільний дохід. Родина має задовільні умови для проживання дитини, що зможе підтвердитися Актом обстеження умов проживання.

Згідно довідки про доходи чоловіка позивачки за період серпень 2021 року - січень 2022 року, фінансово утримувати свою родину він здатний. Окрім того, наразі бажає оздоровити пасинка за кордоном під час своїх щорічних та/ або додаткових відпусток.

Враховуючи вищезазначене, виключно в інтересах дитини, позивачка вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки її нинішній чоловік, якого дитина довготривалий час називає «батьком», має твердий намір усиновити дану дитину.

Рідного батька дитина наразі навіть не впізнає, рідний батько дитину теж, не зважаючи на близькість проживання відповідача від місця проживання сина, за останні 8 років не спілкувалися між собою жодного разу, з днем народження дитину не поздоровляв, подарунків на день народження не передавав.

Оскільки відповідач систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, отже, дитина втратила до відповідача родинні почуття.

Позивач та її представник, посилаючись в позові, на те, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, є систематичним ухиленням від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, просили позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримую в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що аліменти сплачував завжди вчасно, заборгованість виникла у зв`язку зі втратою джерела доходу, на даний час працевлаштувався та має дохід, бажає приймати участь у вихованні дитини, створені позивачем умови не надають йому це зробити, бажає спілкуватися та утримувати дитину і в подальшому.

Представники третіх осіб - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в судове засідання не з`явилися.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказали, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи та, з урахуванням положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно положень якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями п. 2 ч. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2008 року.

Від даного шлюбу сторони мають сумісну неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.12.2008 року (а.с. 13).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2009 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 , шлюб між сторонами розірвано 19.08.2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 260 (а.с. 16).

28.04.2017 року позивач уклала шлюбу з ОСОБА_5 , та змінила прізвище на „ ОСОБА_8 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_3 (а.с. 17).

Відповідно до довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру місце проживання позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки № 113-24042658 про реєстрацію місця проживання особи за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 11.08.2015 року по теперішній час (а.с. 15).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2021 року стягуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , додаткові витрати на утриманням дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 33 750 грн. (а.с. 21-21).

Зі змісту повідомлення Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя від 09.02.2022 року № 8668/15, встановлено, що за виконавчим провадженням № 64994433 з виконання виконавчого листа № 334/6122/20 від 30.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 33 750,00 грн., станом на 09.02.2022 року залишок не стягнутої суми боргу становить 15 945, 00 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20.06.2022 року, складеним державним виконавцем у виконавчому провадженні № 51613433, загальна сума заборгованості зі сплати відповідачем аліментів за виконавчим листом № 2-5540/2009 за період з 01.06.2016 року по 31.05.2022 року становить 27 009,73 грн., який обраховано, виходячи із середньомісячної заробітної плати у кожному місяці вказаного періоду шляхом множення на частину заробітку (доходу), визначену виконавчим документом.

Крім того, з зазначеного розрахунку вбачається, що за період з червня 2016 року по травень 2022 року відповідачем сплачено суму аліментів у розмірі 153 814, 63 грн., із нарахованих 180 824,36 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 27 009 грн. 73 коп.

При цьому, наявність заборгованості за аліментами не є підставою для позбавлення особи батьківських прав. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року в справі № 466/9380/17.

Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5,6 ст.19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19.

Згідно висновку органу опіки та піклування, районної адміністрації по Вознесенівському району № 01-10/695 від 08.07.2022 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано 19.08.2010 року, свідоцтво про розірвання шлюбу від 19.08.2010 НОМЕР_4 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 28.04.2017 року, серія НОМЕР_3 ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ».

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2009 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2021 року з ОСОБА_2 стягнуті додаткові витрати на утримав дитини у розмірі 33 750 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.02.2022 року, залишок боргу ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 9054,23 грн. Постановами ВП № 51613433, ВП №51613433, ВП №51613433, ОСОБА_2 встановлені тимчасові обмеження на право полювання, користування зброєю, керування транспортними засобами та виїзду за межі України.

Згідно з інформацією Запорізької загальноосвітньої школи №89 від 11.02.2022 року №74, малолітній ОСОБА_4 є учнем 7-6 класу вказаного заклав, батько ОСОБА_13 за період навчання сина не спілкувався з класним керівник і вчителями, адміністрацією, не відвідував батьківські збори, не цікавився успіхами у навчанні сина.

Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» від 10.02.2022 №0333/01-06, малолітній ОСОБА_4 спостерігається вказаному закладі з народження, батько дитини, ОСОБА_2 , на прийоми до дільничного лікаря-педіатра з хлопчиком не з`являвся, станом його здоров`я не цікавився.

Згідно з довідкою ТОВ «Мала комп`ютерна академія шаг» від 08.02.2021 № 2356, малолітній ОСОБА_4 навчається у вказаному закладі на підставі договору № МАВ-070012869 від 09.03.2019, укладеного з ОСОБА_3 . Зобов`язані по оплаті за послуги, передбачені умовами договору, виконані ОСОБА_3 .

З метою з`ясування думки ОСОБА_2 стосовно позбавлення батьківських прав, відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснювався вихід за місцем проживання вказаної особи: АДРЕСА_2 . Потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Для ОСОБА_2 залишене письмове запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради.

Питання підготовки висновку щодо доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації міської ради 07.07.2022 року в присутності батька та матері дитини.

Під час засідання з малолітнім ОСОБА_4 проведено бесіду шляхом відеозв`язку, в ході якої ОСОБА_13 не заперечував проти позбавлення батька батьківських прав, з його слів, останній раз він спілкувався з батьком в п`ятирічному віці, з того часу більше не спілкувались.

ОСОБА_2 заперечував проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина, повідомив, що останній раз спілкувався з сином в 2017 році, з його слів, мати дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, проте він не звертався з заявою про усунення таких перешкод.

За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, думку малолітнього ОСОБА_4 , відсутність документальних підтверджень участі ОСОБА_2 у житті та вихованні сина, належного виконання ним батьківських обов`язків, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 .

Враховуючи вищезазначене, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, а саме: не цікавиться дитиною, не піклується про неї, не приймає участь у вихованні, вказувала, що у відповідача наявна заборгованість по аліментах.

Таким чином, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача, та свідків, щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно свого сина в матеріалах справи відсутні.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, також у справ відсутні докази, що дитина насправді усвідомлює наслідки позбавлення батьківських прав його батька.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Докази, які були надані позивачкою в судове засідання, а саме: характеристика та інформація зі школи, де навчається син, та довідка про заборгованість по аліментам відповідача, та інше, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_13 .

Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його батька по відношенню до нього батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Однак, враховуючи поведінку відповідача ОСОБА_2 щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, його слід попередити, що у разі неналежної поведінки він буде позбавлений батьківських прав.

На підставі ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, Орган опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському районупро позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В. Геєць