Справа № 202/2868/19
Провадження № 2/202/27/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнка Д.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернулась до суду з даним позовом, за результатом розгляду якого просила суд стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 41 605,92 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та судових витрат, в тому числі на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.). Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що у зв`язку із порушенням відповідачем ПДР, автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Після чого МТСБУ позивачу було перераховано страхову виплату, однак матеріальна шкода заподіяла позивачу більша аніж отримані страхові відшкодування, у зв`язку із чим позивач просила стягнути з відповідача різницю між виплаченою сумою та реальною шкодою. Заявлена позивачем моральна шкода обґрунтована отриманням переживань під час ДТП.

Зі сторони відповідача надійшов відзив, за змістом якого відповідач просила відмовити повністю у задоволенні позовних вимог посилаючись на наявність протиріч у висновку про завдану шкоду внаслідок ДТП надану стороною позивача та висновком який також був складений в іншу дату, за вказаним ДТП, однак який містив іншу суму шкоди.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2018 року, яка набрала чинності 2 січня 2019 року, на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) гривень.

У відповідності до вказаної постанови - 09 листопада 2018 року о 08:00 годині у місті Дніпрі, на віадуку з боку вул. Янтарної у бік вул. Каруни, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Merсedes-Benz S350», н.з. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення із автомобілем «Ford Fusion», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка зупинилась попереду та після зіткнення здійснила некерований рух, внаслідок чого скоїла зіткнення із автомобілем «Toyota Corolla», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_5 порушила вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Згідно висновку №6401 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 28 березня 2019 року, виконаного експертом-товарознавцем Крутінь В.І., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Ford Fusion», н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталась 9 листопада 2018 року, становить 199 407,01 грн. Ринкова вартість автомобіля «Ford Fusion», н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 57 801,09 грн.

ОСОБА_3 сплачено грошову кошти у сумі 2 500,00 грн. за вказане вище експертне дослідження, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №6401.

Експерт ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що дійсно було здійснено два огляди пошкодженого транспортного засобу позивача. Різниця у сумах зумовлена зміною ціни на запчастини.

У відповідності до копії договору купівлі-продажу автомобіля від 10 квітня 2019 року, транспортний засіб «Ford Fusion», н.з. НОМЕР_2 відчужено за 57 801,09 грн.

Також судом встановлено, що не заперечувалось відповідачем, позивач звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ у розмірі 100 000,00грн.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що страхова виплата є недостатньою для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, суд вважає, що з відповідача, як винної у ДТП особи, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 41 605, 92 грн. (199407,01 100 000 57801,09) та 2 500,00 грн. (виготовлення висновку), тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Доводи сторони відповідача щодо висновку експертного дослідження, в тому числі, сумніви сторони відповідача щодо компетентності експерта та зауваження до самого висновку (відсутності/наявності деяких позицій щодо запасних запчастин) суд відхиляє з огляду на те, що будь-яких відомостей на спростування вказаного у висновку №6401 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 28 березня 2019 року розміру збитків матеріали справи не містять (рецензії, тощо).

Так, статтею 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно положень статті 13 вказаного Закону рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 частини другої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття нею вчинених стосовно неї самої або членів її сім`ї чи близьких родичів протиправних дій (бездіяльності), що досягло певних психотравмуючих факторів: відчуття фізичного болю чи душевних страждань (відчуття хвилювання, занепокоєння, пригнічення, зміна життєвого укладу тощо).

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 8 000,00 грн.

Вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, на разі, нічим не підтверджено (акти прийому-передачі робіт/послуг, квитанцій, розрахунку), а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 280 - 284, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування матеріальних збитків, спричинених внаслідок пошкодження транспортного засобу, кошти у розмірі 41 605, 92 грн. та 2 500,00 грн. - вартість проведення експертного дослідження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 540,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін