Справа № 632/2287/21
провадження № 2/632/125/22

РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2022 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

У С Т А Н О В И В:

23.11.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником квартири АДРЕСА_1 . Крім позивача у вищевказаній квартирі зареєстровані, його син ОСОБА_3 та колишня дружина ОСОБА_2 , яка вже більше семи років не мешкає у спірній квартирі. Після розірвання шлюбу між подружжям 08 листопада 2015 року, відповідач по справі зібрала свої речі та виїхала з квартири, фактично більше у ній ніколи не мешкала, з цього часу будь яких зв`язків сторони не підтримують та не спілкуються, місце її проживання позивачу не відомо. Комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, однак відповідач їх не сплачує, тобто обов`язки по утриманню квартири нею не виконуються. Наразі позивач не має можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин.

Позивач до судового засідання не прибув, однак надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач по справі у судове засідання також не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 13.10.2004 року, Серії ВВМ № 864805, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.11.2004 року, Серії СВЕ № 521239 та копією технічного паспорту на вищевказану квартиру від 08.11.2004 року, реєстровий номер 33-8246 (а.с.8-13). Крім позивача у спірному житловому приміщенні зареєстровані його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ВК Первомайської міської ради Харківської області від 18.11.2021 року № 15556 (а.с.16). 08 листопада 2015 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області шлюб між подружжям було розірвано, що вбачається з копії рішення суду (а.с.14). Саме після розірвання шлюбу відповідач по справі зібрала свої речі та добровільно виїхала з квартири, фактично більше у ній ніколи не мешкала. З акту КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області від 12.11.2021 року № 1931 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрована у спірній квартирі, однак не мешкає у ній з 2015 року (а.с.15). Комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, однак відповідач їх не сплачує, тобто обов`язки по утриманню квартири нею не виконуються. Наразі позивач не має можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень.

На думку суду, відповідач, не надавши вмотивованих заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у квартирі позивача більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 12.11.2021 року за № 1931, що у спірній квартирі відповідач не мешкає тривалий час, тобто більше року. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду (адреса: 63002, Харківська область, м. Валки, вул. Харківська, 4, приміщення Валківського районного суду Харківської області) шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер не відомий.

Суддя:С. В. Библів