Провадження № 22-ц/801/1654/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 рокуСправа № 127/29258/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/29258/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Вінницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом

за апеляційними скаргами Служби у справах дітей Турбівської селищної ради та відповідачки ОСОБА_4 та її представника - адвоката Педина Олега Анатолійовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року в частині визнання неповнолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом, повний текст якого складено 16 березня 2021року, ухвалене у складі судді Короля О.П.,

встановив:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вінницької міської ради про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

В заяві зазначав, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 понад шість місяців без поважних причин.

Просив позов задовольнити на підставі статей 71; 72 ЖК України.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року позов задоволено (а.с. 44-45).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги є доведеними належними і допустимими доказами.

В апеляційних скаргах Служба у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та відповідачка ОСОБА_4 просять рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 , скасувати і хвалити нове яким у цій частині позовних вимог відмовити.

В апеляційних скаргах зазначається, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, що на час ухвалення рішення відповідачка ОСОБА_4 була неповнолітньою та мала статус дитини-сироти, у зв`язку з чим на підставі рішення виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22 квітня 2021 року за № 36, тимчасово була влаштувана в сім`ю ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - адвокат Педина Олег Анатолійович в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав просив суд її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у апеляційній скарги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 , заявлені вимоги якого не були предметом розгляду у суді першої інстанції, проти задоволення апеляційних скарг заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим.

Представник відповідача Вінницької міської ради - Мельник Святослав Сергійович в судовому засіданні апеляційні скарги підтримав, не заперечував щодо їх задоволення.

Представник Служби у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг повністю.

По справі встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, не відповідає.

За положеннями частиною 1 статей 71 та 72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вичерпного переліку поважності причин не проживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.107 ЖК наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше житлове приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму не розривається, а член сім`ї, який вибув, утрачає право користування цим приміщенням з дня вибуття.

Згідно з частинами 1, 2 та 3 статі 29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно із копією особового рахунку № НОМЕР_1 наданою міським комунальним підприємством «Управляюча компанія «Територія комфорту» від 17 жовтня 2019 року за № 3620 та від 05 жовтня 2020 року за № 1521 в квартирі АДРЕСА_1 постійно зареєстровані шість осіб, зокрема, як онука ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Згідно із наданими позивачем ОСОБА_1 актів про тимчасову відсутнісь особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 14 жовтня 2014 року, від 27 жовтня 2016 року, від 06 жовтня 2020 року, разом із іншими особами ОСОБА_4 , як у статусі малолітньої особи, так і у статусі неповнолітньої особи була відсутня за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 18-20).

Рішенням виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22 квітня 2021 року за № 36 надано неповнолітній ОСОБА_4 , 2004 року народження статус дитини-сироти, у зв`язку зі смертю матері ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 01 квітня 2021 року, виданого Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Хмельницький).

Цим же рішенням, дитину ОСОБА_4 тимчасово влаштували в сім`ю ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 61-62).

Згідно із наказом служби у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22 квітня 2021 року за № 28, взяти ОСОБА_4 , 2004 року народження на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей Турбівської селищної ради, як дитину-сироту, на підставі рішення виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22 квітня 2021 року за № 36 (а.с. 63).

Отже, втрата триваючих зав`язків відповідачки ОСОБА_4 зі спірним житлом у неповнолітньому віці відбулася не через її волевиявлення, оскільки вона не могла скористатися своїм правом на вибір та зміну постійного місця проживання, через те, що залишилась без батьківського піклування. У зв`язку з чим набула статусу дитини - сироти, а у квітні 2022 року була тимчасово влаштована в чужу сім`ю у селі Приборівка Вінницького району Вінницької області.

Водночас у відповідачки ОСОБА_4 зберігся намір ставитися до спірного жилого приміщення як до свого місця проживання, про що свідчить той факт, що, досягнувши повноліття, вона у квітні 2021 року звернулась до міського комунального підприємства «Територія Комфорту» за довідкою про місце реєстрації, в якому отримала інформацію про те, що 23 квітня 2021 року вона разом із покійною матір`ю ОСОБА_7 були виписані із спірної квартири на підставі оскаржуваного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року.

Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання "вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав" (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999).

Наведена позиція закріплена у національному законодавстві, а саме: згідно частини четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що цей спір, зокрема, в частині вимог до ОСОБА_4 , безпосередньо стосується права неповнолітньої на користування житлом, а тому у відповідності до статті 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді такої справи є обов`язковою.

Проте, орган опіки та піклування до участі у справі не залучався.

З огляду на ці обставини, рішення першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню частково з ухваленням нового рішення у відповідній частині про відмову у позові до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право на користування спірним житлом.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що Служба у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та відповідачка ОСОБА_4 звільнені від сплати судового збору відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України « Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору у розмірі грн (840,80 х150% = 1261,20) (1261,20 х 2 =2522,40) 2522, 40 грн. необхідно стягнути з позивача.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 367; 374; 376; 381; 382; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційні скарги Служби у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та відповідачки ОСОБА_4 та її представника - адвоката Педини Олега Анатолійовича задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року в частині визнання неповнолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 , відмовити.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2522,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник