УХВАЛА

іменем України

13 жовтня 2022 рокуСправа №2-508/11
Провадження № 4-с/451/5/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Мурин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів в залі суду скаргу боржника ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: Державний виконавець Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добош М.В., стягувач: ПАТ «Фольксбанк» на рішення державного виконавця Добош М.В., оформленого листом від 22.06.2022 року №19.20-25/10741, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2022 року в адресу Радехівського районного суду Львівської області за вх.№5356 надійшла скарга боржника ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), стягувач: ПАТ «Фольксбанк» на рішення державного виконавця по справі №2-508/11 (ВП №32438855) (а.с.5-7).

30 серпня 2022 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.23).

Суддя, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177, 450 ЦПК України, 01 вересня 2022 року постановила ухвалу про залишення скарги без руху, надавши боржнику (заявнику) строк п`ять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків (а.с.24-26).

Копію ухвали в електронному вигляді боржник отримав 07.09.2022 (а.с.27).

13 вересня 2022 року за вх.№5651 до суду надійшов лист ОСОБА_1 про усунення недоліків скарги з новою редакцією скарги та підтвердженням надіслання матеріалів скарги учасникам справи (а.с.29-30,31-49).

Згідно зі штампом оператора поштового зв`язку «АТ «Укрпошта» видно, що заява про усунення недоліків скарги надіслана до суду 09.09.2022 (а.с.50).

14 вересня 2022 року суддя постановила ухвалу про прийняття скарги до розгляду (а.с.1-2).

Так, в новій редакції скарги боржник ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: Державний виконавець Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добош М.В., стягувач: ПАТ «Фольксбанк» оскаржує рішення державного виконавця Добош М.В., оформленого листом від 22.06.2022 року №19.20-25/10741.

В обґрунтування скарги боржник зазначає, що у Радехівському відділі державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження №32438855. 27.12.2012 року у вказаному виконавчому провадженні було повернуто виконавчий документ стягувачеві. Станом на даний час, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, має місце обтяження арешт нерухомого майна, що зареєстрований 03.07.2012 року на підставі постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №32438855. Станом на даний час виконавче провадження №32438855 є завершеним.

У зв`язку з наведеним, скаржник звернувся на адресу Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою, у якій, на підставі ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», просив припинити чинність та скасувати усі накладені арешти у виконавчому провадженні №32438855 та зареєструвати припинення арештів рухомого та нерухомого майна боржника у відповідних реєстрах. Листом Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 22.06.2022 року №19.20-25/10741, який скаржник отримав 18.08.2022 року на його електронну пошту, було повідомлено, що 27.12.2012 року виконавче провадження №32438855 було закінчено та повернуто виконавчий документ стягувачеві. Проте не вжито жодних дій згідно заяви ОСОБА_1 щодо зняття арешту з майна. На думку боржника, зазначений вище лист Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 22.06.2022 року №19.20-25/10741 є рішенням про відмову у скасуванні арештів у виконавчому провадженні №32438855 згідно заяви ОСОБА_1 , на яке і подається скарга з приводу наступного. Станом на дату подачі цієї скарги, із даних, які містяться в єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вбачається, що державний виконавець не зареєстрував припинення обтяження. Аналізуючи норми Закону України «Про виконавче провадження», слід дійти висновку, що ухвалюючи постанову про повернення виконавчого документа від 27.12.2012 року, державний виконавець зобов`язаний скасувати усі заходи щодо виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області у справі №2-508/11 від 08.11.2011 року та зареєструвати припинення обтяжень, в т.ч. рухомого майна. Однак, станом на даний час, державний виконавець, не вчиняє дії пов`язані з реєстрацією припинення обтяження майна боржника, враховуючи наявність обтяження у відповідних реєстрах. Таким чином, порушуються приписи статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Просить суд визнати підстави, з яких пропущений строк на подання даної скарги поважними та поновити такий строк. Також просить суд: - визнати рішення державного виконавця Добош М.В., оформленого листом від 22.06.2022 року №19.20-25/10741 про відмову у припиненні чинності та скасування усіх накладених арештів у виконавчому провадженні №32438855 незаконним; - припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання Радехівського районного суду Львівської області за виконавчим листом по справі №2-508/11, виданим 14.03.2012 р. (ВП №32438855); - зобов`язати Радехівський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), або будь-якого уповноваженого реєстратора, уповноваженого вчиняти реєстраційні дії, припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області за виконавчим листом по справі №2-508/11, виданим 14.03.2012 р. (ВП №32438855) та скасувати записи про обтяження рухомого і нерухомого майна ОСОБА_1 в Реєстрі обтяжень рухомого майна та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованих згідно постанов державного виконавця ВП №32438855 (а.с.33-35).

7 жовтня 2022 року за вх.№6196 від представника ОСОБА_1 адвоката Яцишина А.В., до суду надійшов лист, в якому представник зазначає, що 30.01.2013 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №КF52031 від 04 вересня 2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс». Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 06 вересня 2013 року у справі №451/1328/13-ц за заявою ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» замінено стягувана - Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ ФІНАНС» у виконавчому провадженні (виконавчий лист №2-65/10 від 20.10.2010) з примусового виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2010 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором. Відповідно до Договору міни цінних паперів №0617БД-1469//0617БВ-1470 від 27.06.2017 та акта прийому-передачі цінних паперів та виконаних зобов`язань до договору №0617БД-1469//0617БВ-1470 від 27.06.2017 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс» та ТОВ «Європейська газова група», право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №КF52031 від 04 вересня 2008 року перейшло до ТОВ «Європейська газова група». Постановою Господарського суду Харківської області від 06.11.2018 року ТОВ «Європейська Газова Група» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно договору купівлі-продажу права вимоги №UА-РS-2021-02-25-000035-1 від 15.04.2021 року та акта №UА-РS-2021-02-25-000035-1 Про придбання майна на аукціоні від 26 березня 2021 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було придбано право вимоги ТОВ «Європейська Газова Група» до ОСОБА_1 за Кредитним договором №КF52031 від 04 вересня 2008 року. Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 29.12.2021 року, що залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.08.2022 року, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну сторони у справі №2-65/10, відмовлено. Таким чином, представник боржника (скаржника) вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а також долучив копію постанови Львівського апеляційного суду від 23.08.2022 року (а.с.70-71).

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Боржник (скаржник) в судове засідання не з`явився, проте представник боржника (скаржника) адвокат Яцишин А.В., надіслав до суду заяву, в якій повідомив про неможливість з`явитися в судове засідання та підтвердив відсутність у них заперечень щодо подальшого розгляду скарги за їх відсутності. Скаргу підтримав та просив задовольнити (а.с.77).

Начальник Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добош М.В. надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.58).

Неявка боржника, стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджають її розгляду.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 та ч.2 ст.450 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд встановив, що 14 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою, в якій просить припинити чинність та скасувати усі накладені арешти у виконавчому провадженні №32438855 та зареєструвати припинення арештів рухомого та нерухомого майна боржника у відповідних реєстрах (а.с.36).

З копії листа №19.20-25/10741 від 22.06.2022 видно, що начальник Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добош М.В., на заяву від 14 червня 2022 року, повідомила ОСОБА_1 , що на виконанні у Радехівському відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №32438855. 27.12.2012 року державним виконавцем було закінчено виконавче провадження, повернуто ВП стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника). Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу Радехівського РС ГУ ДМС України та згідно довідки Березівської сільської ради встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але не проживає в с. Новоставці Радехівського району Львівської області. При виїзді за вказаною адресою по місцю проживання боржника державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не проживає по місцю реєстрації в с. Новоставці Радехівського району та жодного майна на яке може бути звернено стягнення у боржника не виявлено і розшук такого майна виявився безрезультатним (акт державного виконавця), а тому на підставі п.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві без виконання (а.с.37).

Згідно із витягом ВП спецпідрозділ від 22.06.2022 по виконавчому провадженні №32438855 констатовано, що зазначене виконавче провадження відкрито 07.05.2012 на підставі виконавчого листа від 14.03.2012 №2-508/11, виданого Радехівським районним судом Львівської області, щодо боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , стягувач: ПАТ «Фольксбанк», про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» 67524,37 грн. 14.11.2012 державний виконавець (заступник начальника відділу Добош М.В.) вчинив виконавчі дії щодо звернення стягнення на майно боржника та виніс Постанову про арешт коштів боржника. 27.12.2012 державним виконавцем (заступником начальника відділу Добош М.В.) винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника). На момент формування витягу стан виконавчого провадження: завершено (а.с.38-41).

З копії інформаційної довідки №301415748 від 20.05.2022 Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є обтяження арешт нерухомого майна щодо власника ОСОБА_1 , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 12687326, яке зареєстровано 03.07.2012 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №32438855 від 07.05.2012 (а.с.42-49).

Постановою Львівського апеляційного суду у справі №2-65/10 від 23 серпня 2022 року, за наслідками розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» про заміну стягувана у справі №2-65/10 щодо виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 березня 2010 року, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» залишено без задоволення, а ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2021 року залишено без змін (а.с.72-75).

За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що долучена представником боржника копія постанови Львівського апеляційного суду у справі №2-65/10 від 23 серпня 2022 року не містить інформації щодо предмета доказування у справі №2-508/11, а отже при розгляді цієї справи не може вважатися належним доказом.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З врахуванням даних обставин, суд дійшов висновку, що наявні достатні підстави для поновлення боржнику строку для подання скарги на рішення державного виконавця.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).)

Суд при вирішенні даної скарги також керується нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, а також роз`ясненнями наданими Європейським судом з прав людини.

В світлі практики Європейського суду з прав людини, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції та ст.1 протоколу 1 Конвенції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон №606-XIV у редакції, чинній на час винесення постанови про арешт майна) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч.5 ст.47 Закону №606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-XIV, зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналогічні приписи містяться у статті 40 Закону №1404-VIII, відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною другою статті 57 Закону №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно зі статтею 49 Закону №606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 березня 2020 року в справі №137/1649/17 (провадження № 61-26969св18), від 18 грудня 2019 року в справі №740/3240/18 (провадження № 61-13512св19) та інших.

Відтак перелік випадків закінчення виконавчого провадження визначено ч. 1 ст. 49 Закону №606-XIV. Такий перелік є вичерпним, і в розумінні цієї норми, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не є закінченням виконавчого провадження, а отже, не можуть бути застосовані наслідки, передбачені ст. 50 цього Закону, зокрема, зняття арешту з майна боржника чи скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Окрім цього, суд зазначає, що у цій справі відсутні докази погашення спірного боргу боржником або іншого завершення виконавчого провадження у відповідності із вимогами Закону України «Про виконавче провадження», що спростовує доводи скарги.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, що вимога скаржника щодо скасування накладеного арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення не є обґрунтованою, оскільки орган виконавчої служби діяв у відповідності до вимог Закону, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

поновити боржнику ОСОБА_1 строк для звернення із скаргою на рішення державного виконавця Добош М.В., оформленого листом від 22.06.2022 року №19.20-25/10741.

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 , особа, рішення якої оскаржується: Державний виконавець Радехівського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Добош М.В., стягувач: ПАТ «Фольксбанк» на рішення державного виконавця Добош М.В., оформленого листом від 22.06.2022 року №19.20-25/10741 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали згідно ст.354 ЦПК України.

Головуючий суддя Семенишин О. З.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті 13 жовтня 2022 року.