Справа № 473/1375/22
РІШЕННЯ

іменем України

"11" жовтня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суду Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І.,

за участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Олександрівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини

встановив

в червні 2022 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи вимоги, заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої зокрема входить житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем за законом після його смерті була дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оформивши за свого життя право на спадщину в нотаріальному порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилась спадщина на все майно, що лишилось після смерті матері, так і на будинок належний батькові, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .. Однак їй було роз`яснено, що оформити спадщину не можливо та було запропоновано звернутись до суду з питаннями встановлення факту прийняття спадщини її матір`ю після смерті її батька ОСОБА_4 .. В зв`язку з цим заявник просила задовольнити заяву.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 09.02.1962 р.) - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 від 11.05.2007 року) . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої зокрема входить житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем за законом після його смерті була дружина ОСОБА_3 (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0 від 08.09.2022 р.), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 07.02.2022 року), не оформивши за свого життя право на спадщину в нотаріальному порядку.

Після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, оскільки вона вступила в управління або володіння спадковим майном (Довідка №249 Олександрівської селищної ради Миколаївської області Вознесенського району від 14.02.2022 року), однак саму спадщину офіційно не оформила та до нотаріусу у визначений законом строк з заявою про прийняття не звернулася.

В свою чергу при зверненні заявника ОСОБА_2 до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 їй було роз`яснено, що оформити спадщину не можливо та було запропоновано звернутись до суду з питаннями встановлення факту прийняття спадщини її матір`ю ОСОБА_3 після смерті її батька ОСОБА_4 (довідка роз`яснення від 03.05.2022 р. №168/02-14).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Факт прийняття спадщини матір`ю заявника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 повністю підтверджується письмовими доказами, а саме: повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0 від 08.09.2022 р., довідкою №249 Олександрівської селищної ради Миколаївської області Вознесенського району від 14.02.2022 року, а також вказаний факт підтвердився в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Відповідно до ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до рекомендацій листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст.555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статтей 529-531 ЦК УРСР .

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом».

Відповідно до пункту 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (в редакції 1994 р.) «Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном».

Згідно з положеннями ст.548 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР від 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст.549 ЦК УРСР (1963р.), за якою діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , у вказаному будинку були зареєстровані проживаючими ОСОБА_4 з 21.05.1975 року та знятий з реєстрації 02.12.1981 року та його дружина ОСОБА_3 , яка продовжувала проживати та доглядати за будинком після смерті свого чоловіка до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік вказаних фактів не є вичерпним, що зазначено в ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює, за наявності підстав, і інші факти, що мають юридичне значення.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у всій їх сукупності, суд вважає що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

заяву - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївській апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2022 року.

Суддя М.М. Ротар