РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3316/22

Номер провадження 2/495/1646/2022

12 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

01.06.2022 року позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем;

- стягнути з ОСОБА_2 , 1985 року народження, аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття;

- залишити після розірвання шлюбу їй прізвище « ОСОБА_4 »;

В обґрунтування позову зазначає, що з 20 вересня 2013 року перебуває в шлюбі з відповідачем, подружні стосунки між ними припинені, причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя.

В шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час сторони проживають окремо, збереження сім`ї позивачка вважає неможливим, на примирення не згодна. Спору щодо поділу спільно набутого майна між сторонами немає.

Позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею, та знаходиться на її утримані, тому просить суд встановити аліменти для належного матеріального забезпечення спільної з відповідачем дитини.

З урахуванням вищезазначеного, позивачка була вимушена звернутися до суду задля захисту своїх прав та інтересів дитини.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 02 червня 2022 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання призначене на 12.09.2022 року сторони не з`явились.

12.09.2022 року позивачка подала до суду заяву відповідно до якої просить суд, розглядати справу за її відсутності. Зазначає, що позовні вимоги підтримує.

22.07.2022 року відповідач подав до суду заяву відповідно до якої просить суд, розглядати справу без його участі. Зазначає, що позовні вимоги визнає.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 2013 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, актовий запис № 314, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайнного управління юстиції в Одеській області.

В подальшому позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_4 ».

Шлюбні стосунки між сторонами припинені, а причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. На даний час сторони проживають окремо, збереження сім`ї позивачка вважає неможливим, на примирення не згодна.

Судом встановлено, що від шлюб у сторін є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Білгород-Дністровським міськрайонним, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в м. Одеса, актовий запис № 499.

Як вбачається з довідки від 31.05.2022 року № 12-01-04-06/33/22 виданою «Адміністрації Морських портів України», ОСОБА_2 , працює в Державному Підприємстві «Адміністрації Морських портів України» Білгород-Дністровська філія державного підприємства «Адміністрації Морських портів України», на посаді офіцер охорони портових засобів.

Як зазначає позивачка, вона як мати спільної з відповідачем неповнолітньої доньки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає, що дитина буде проживати разом з нею.

Вказує, що вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо спільної дитини. Проживання дитини з одним з батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було визнано вказані позовні вимоги, на підтвердження чого він надав до суду відповідно заяву.

Нормативне обґрунтування.

Так, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно доч.1, 2 ст.182Сімейного кодексуУкраїни при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до ч. 3 ст. 181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із змінами та доповненнями), проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, та враховуючи той факт, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам дитини, суд вважає за можливе та доцільне розірвати шлюб між сторонами. Також суд виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дитині повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги ч. 2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, а саме щодо розірвання шлюбу між сторонами, та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, а її позовні вимоги задоволені, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 49, 76-80, 81, 141, 200, 206, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (РНКОПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки х усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 01.06.2022 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , судові витрати за подачу до суду позову про стягнення аліментів на користь держави у розмірі 992,40 грн.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 20.09.2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайнного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 314, свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

Залишити позивачці прізвище " ОСОБА_8 ".

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський