Ухвала

03 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 755/4532/21

провадження № 61-9534ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Русина Олександра Юрійовича на рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 13 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом ОСОБА_1 , в якому просила суд: припинити право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя; припинити право спільної сумісної власності на машиномісце (гараж) № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину машиномісця (гаражу) № НОМЕР_1 ,

у порядку поділу спільного майна подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину машиномісця (гаражу) № НОМЕР_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 31 серпня 2022 року, позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.

Припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за громадянкою України ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя.

Визнано за підданим Королівства Норвегія ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку поділу спільного майна подружжя.

Припинено право спільної сумісної власності на машиномісце (гараж) № НОМЕР_1 , загальна площа 21,6 м2, який розташований у будинку АДРЕСА_5 .

Визнано за громадянкою України ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину машиномісця (гараж) № НОМЕР_1 , який розташований у будинку АДРЕСА_5 , у порядку поділу спільного майна подружжя.

Визнано за підданим Королівства Норвегія ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину машиномісця (гараж) № НОМЕР_1 , який розташований в будинку АДРЕСА_5 , у порядку поділу спільного майна подружжя.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

30 вересня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Русин О. Ю. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 13 620,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у повному розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у 2021 році та заявляла позовну вимогу майнового характеру, а саме: поділ майна подружжя та визнання за кожним з подружжя права власності на 1/2 частину майна.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн; відповідно ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить один відсоток від ціни позову, а максимальний розмір судового збору для фізичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 11 350,00 грн.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

У судових рішеннях суду першої та апеляційної інстанції зазначено, що загальна вартість спірного майна становить 194 600,00 грн.

Однак, у касаційній скарзі представник заявника зазначає, що вартість спірного майна становить 143 700,00 доларів США (станом на березень

2021 року курс долара США за офіційним курсом Національного Банку України становив 27,8050 гривень), тобто 3 996 297,00 грн.

Оскільки з касаційної скарги та доданих до неї документів неможливо встановити дійсну вартість спірного майна, а отже неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви та який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, то представнику заявника необхідно підтвердити вартість спірного майна належними доказами.

Верховний Суд враховує посилання заявника те, що при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 6 810,00 грн, однак зазначає, що це посилання не підтверджує ціну позову та дійсну вартість майна.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Русина Олександра Юрійовича на рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 13 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць