Справа № 585/2344/22
Номер провадження 2-о/585/98/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Євтюшенкової В. І.,

присяжних: Панасенко Л.О.,

Пілюгіна О.Г.,

з участю: секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

прокурора - Думал С.М.,

особи, що надає правову допомогу - ОСОБА_1 .

Справа № 585/2344/22, провадження № 2-о/585/98/22

Заявник: завідуючий першим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Лісовик Дмитро Олексійович,

розглянув у залі судових засідань у порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні справу про госпіталізацію ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява лікаря-психіатра КНП СОР «ОКСЛ» Лісовика Д.О. про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що 04.10.2022 ОСОБА_2 був доставлений до КНП СОР «ОКСЛ» в супроводі старшого медика в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 на амбулаторний прийом до лікаря-психіатра ОСОБА_4 , який прийняв рішення направити пацієнта в примусовому порядку на госпіталізацію. Черговий лікар ОСОБА_5 також зробила висновок, що ОСОБА_2 підлягає госпіталізації в примусовому порядку до даної спеціалізованої лікарні. Комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що ОСОБА_2 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді «Емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсивний тип, декомпенсація» F 60.30. Пацієнт виявляє небезпеку для оточуючих, тому потребує примусової госпіталізації.

У судовому засіданні лікар-психіатр Лісовий Д.О . пояснив, що ОСОБА_2 має тяжкий психічний розлад, вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що загрожують самому ОСОБА_2 та оточуючим, зокрема з урахуванням того, що останній проходить військову службу і має доступ до зброї, тобто є небезпечним і потребує госпіталізації до психіатричного закладу, оскільки амбулаторне обстеження у даному випадку не можливо. Військові обов`язково обстежуються стаціонарно, оскільки постановка діагнозу потребує постійного нагляду. Попередньо ОСОБА_7 встановлено діагноз: «емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсивний тим, декомпенсація», раніше це мало назву «психопатія».

Згідно медичної характеристики від 08.09.2020 близько 15.20 на території військової частини був виявлений з підозрою на вживання алкогольних напоїв. Відмічалась агресивна поведінка, висловлювався лайкою в бік службовців чергової частини в присутності свідків, нецензурно висловлювався, говорив, що їх треба розстріляти. Близько 16.00 год ОСОБА_2 групою ВСП було доставлено до КНП Конотопської ЦРЛ для проходження медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкоголю чи психоактивних речовин, від проходження експертизи ОСОБА_2 відмовився. Після чого, у відділенні групи ВСП м. Конотоп військовослужбовці групи ВСП відмітили агресивну та неадекватну поведінку солдата ОСОБА_2 , який в ізоляторі тимчасового затримання займався самоскаліченням, погрожував, що повіситься. 09.09.2022 о 9.00 ранку він був переданий до військової частини НОМЕР_1 під нагляд, потім доставлений до Конотопської ЦРЛ на консультацію до лікаря нарколога та психіатра. 09.09.2022 оглянутий лікарем психіатром, який рекомендував йому обстеження та лікування в спеціалізованому психіатричному закладі з метою уточнення стану та вирішення питання подальшого проходження служби в ЗСУ.

Також Лісовик Д.О. пояснив, що на пропозицію дільничного лікаря-психіатра, який прийняв рішення направити ОСОБА_2 на госпіталізацію в примусовому порядку, останній від госпіталізації та обстеження відмовився.

Провівши добу в КНП СОР «ОКСЛ» ОСОБА_2 відмовляється від усього: лікування, здачі аналізів, навіть від їжі. Тому виникла необхідність для звернення з даною заявою до суду.

Допитана в судовому засіданні старший бойовий медик військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 суду пояснила, що 31.08.2022 ОСОБА_2 поступив до них в частину на службу. Це вже четверта рота, з якої він був переведений. ОСОБА_2 у перший день прийшов зі скаргами на ГРВІ, тому солдату надали дозвіл пролікуватись вдома. Після проходження лікування ОСОБА_8 повернувся до частини, але ніякої участі у житті військової частини не приймав. 08.09.2022 самовільно залишив військову частину. Після того, як ОСОБА_9 зателефонували, він з`явився до військової частини в нетверезому стані і вчинив конфлікт з черговим військової частини, під час якого погрожував застосуванням зброї. З приводу такої поведінки ОСОБА_10 була викликана військова служба правопорядку. ОСОБА_10 відвезли до відділення військової служби правопорядку, де склали протокол. За наслідками розгляду протоколу ОСОБА_8 був притягнутий до відповідальності постановою суду. У вересня 2022 року вона разом з ОСОБА_11 їздили до лікарні, де лікарями рекомендовано Богдану пройти обстеження та лікування в спеціалізованому закладі МОЗ. Оскільки рекомендація лікаря для неї, як бойового медика, обов`язкова до виконання, просить врахувати, що у військовій частині багато військових і всі вони ходять зі зброєю. Якщо лікар написав «обстежитись», то військовий повинен обстежитись, щоб в медчастині був висновок про те, чи може людина надалі проходити військову службу, чи ні. Ті, хто спілкуються з ОСОБА_12 , відмічають, що у нього дуже часто бувають незв`язні речення, він говорить нісенітниці, про що також є рапорти і пояснення, адресовані командиру військової частини.

ОСОБА_3 оголошено рапорти військовослужбовців щодо неадекватної поведінки військовослужбовця ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_2 заперечував проти примусової госпіталізації. Зазначив, що він не погрожував нікому, просто не так висловився. Коли він пішов з військової частини, то зустрів друга, який також служив, був ранений, вони трохи випили. А вже коли йому зателефонували з військової частини, то він відразу повернувся. Відносно тих рапортів, що на нього написані, то вважає, що лікуватись потрібно тим, хто їх писав. Він просто не «влився» в колектив. Раніше ніколи до психіатра не звертався і зараз лікуватись у психіатра не бажає, обстежуватись теж. В ізоляторі тимчасового утримання дійсно казав, що повіситься, якщо його там закриють. Факт вживання наркотичних засобів, психоактивних речовин заперечував. Чому відмовився здавати аналізи в лікарні, також не пояснив.

Особа, яка надає правову допомогу ОСОБА_2 - ОСОБА_1 вважала, що ОСОБА_2 необхідно обстежити, але у зв`язку з тим, що він добровільно на це згоду не дає, його необхідно госпіталізувати до психіатричного закладу у примусовому порядку. Амбулаторно вирішити дане питання не можливо, оскільки військовослужбовці повинні лікуватись лише в умовах стаціонару.

Прокурор висловила думку про те, що ОСОБА_2 необхідно госпіталізувати до спеціалізованого медзакладу у примусовому порядку, так як його поведінка можу створювати загрозу життю інших людей.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані суду докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву лікаря-психіатра обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Згідно з пунктом 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги. госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому в примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.

У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу в якому перебуває особа протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Відповідно до ч.4 ст. 340 ЦПК України у випадках коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин.

За місцем проходження служби ОСОБА_2 характеризується негативно (а.с.4).

Зі службової картки вбачається, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, військове звання - солдат. За період проходження служби на нього неодноразово накладались стягнення (а.с.5-7).

09.09.2022 відносно ОСОБА_2 складено протокол про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП. Склад правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_2 полягав у тому, що 08.09.2022 о 16 год. 00 хв. останній під час виконання обов`язків на території розташування військової частини НОМЕР_1 з підозрою на вживання алкогольних напоїв (а.с.8-9).

З висновку щодо результатів медичного огляду від 08.09.2022 вбачається, що ОСОБА_2 від проходження медичного огляду відмовився (а.с.10).

За результатами розгляду указаного вище протоколу Конотопським міськрайонний судом винесено постанову від 12.09.2022 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КУпАП (а.с.21).

Згідно рапорту командира відділення охорони взводу охорони ВЧ НОМЕР_1 за короткий період служби у військовій частині ОСОБА_2 постійно виявляє неповагу до військовослужбовців, старших за військовим званням та начальників, створює конфліктні ситуації агресивною поведінкою (а.с.20).

До матеріалів справи додані рапорти військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 від 14.09.2022, 15.09.2022, 20.09.2022, подані командиру ВЧ про те, що солдат ОСОБА_2 неадекватно, агресивно поводиться, сам до себе посміхається, не може встояти на місці, складає речення, слова в якому не зв`язані між собою, навмисно вчиняє діє (кидає дрова), щоб травмувати інших військовослужбовців, нехтує правилами техніки безпеки (а.с.22, 23, 24, 25, 26, 27-28).

З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що ОСОБА_2 страждає психічним розладом «Емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсивний тип, декомпенсація» F 60.30, вчиняє та виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для нього та оточуючих (а.с.2-3).

Висновок лікарів, як і всі долучені до матеріалів справи документи, будь-яких сумнівів у суду не викликають.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що станом на день звернення лікаря КНП СОР «ОКСЛ» із відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2 є підстави для такої госпіталізації, які встановлені лікарською комісією, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу» та вимогам процесуального законодавства та є необхідною у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього та оточуючих, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами.

Добровільно ОСОБА_2 обстежуватись і, в разі потреби пройти лікування, не бажає.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про примусову госпіталізацію указаної вище особи.

Керуючись ст.ст. 339-342 ЦПК України, ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Суд в и р і ш и в:

Заяву завідуючого першим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Лісовика Дмитра Олексійовича , про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в умовах психіатричного стаціонару Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» в примусовому порядку, без його усвідомленої згоди, на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання його повного тексту.

Повне рішення суду складено 10 жовтня 2022 року

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: завідуючий першим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Лісовик Дмитро Олексійович, адреса: бул. Московський, 29 м. Ромни Сумська область.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова

ПРИСЯЖНІ Л.О. Панасенко

О.Г. Пілюгін