Справа № 357/4792/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання повернути під опіку дітей,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат П`ятецький С.В. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022 року №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки», зобов`язати виконавчий комітет БМР повернути під опіку ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням виконавчого комітету БМР від 22.09.2015р. за №358 ОСОБА_1 була призначена опікуном над малолітніми своїми онуками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, рішенням ВК БМР від 06.05.2022 №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» було вирішено негайно відібрати у ОСОБА_1 її малолітніх онуків, а також припинити опіку позивача над дітьми. Вказане рішення обґрунтоване тим, що 02.05.2022р. позивач ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не здатна була контролювати свої дії та забезпечити дітям належний догляд, діти були голодні, брудні, не доглянуті. Позивач вважає, що обставини, які викладені у вказаному рішенні є надуманими та такими, що не мають будь-якого підтвердження. На час розгляду даної справи діти проживають в дитячому будинку сімейного типу родини ОСОБА_4 . ОСОБА_5 відмовляла позивачу в побаченні зі своїми внуками, лише одного разу надала дозвіл на побачення позивачу - ІНФОРМАЦІЯ_3 в день народження внучки ОСОБА_2 . Діти плачуть, не розуміють, чому їх забрали з дому і хочуть, щоб їх повернули до бабусі. Позивач забезпечила своїм онукам належні умови проживання, не здійснювала негативного впливу на дітей, ніколи не застосовувала насильства до дітей, належно піклувалася і доглядала своїх онуків. Позивач зазначає, що в день відібрання дітей не існувало та не існує жодних обставин, які загрожують життю чи здоров`ю дітей. Позивач не позбавлялася батьківських прав, не перебуває на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, має постійне місце проживання, не страждає на хвороби, які б несли загрозу оточуючим або які б вимагали стороннього догляду, не була засудженою, тобто відсутні підстави для припинення опіки. У оскаржуваному рішенні немає посилання на конкретні й підтверджені обставини, які б загрожували життю або здоров`ю дітей. Позивач зазначає, що за наведених в оскаржуваному рішенні обставин, орган опіки та піклування зобов`язаний був негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду із заявою про відібрання дітей, чого зроблено не було, діти були відібрані без рішення суду. Окрім того, позивач зазначає, що лише суд за заявою органу опіки та піклування може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. Відповідач безпідставно припинив опіку. Отже, прийняття відповідачем оскаржуваного рішення на підставі пункту 51 постанови КМУ №866, без звернення до суду не відповідає положенням Цивільного кодексу України. А тому, позивач вважає незаконним рішення ВК БМР від 06.05.2022 року №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» та просить суд його скасувати, а також просить зобов`язати ВК БМР повернути під опіку ОСОБА_1 її малолітніх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат П`ятецький С.В. підтримали позовні вимоги.

Заперечуючи позов, відповідач Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради подав відзив, в якому зазначив, що дійсно, у службі у справах дітей БМР на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебувають малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Мати дітей ОСОБА_8 , згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2015 року у справі № 357/5662/15-ц, позбавлена батьківських прав, відомості про батька малолітніх зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з рішенням ВК БМР від 22.09.2015 року № 358 «Про надання малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_2 статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки над ними та майном, яке їм належить» малолітнім надано відповідний правовий статус та встановлено над ними опіку з боку позивача, їхньої баби ОСОБА_1 . Малолітні діти з їхнім опікуном ОСОБА_1 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, позивач всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 249 СК України, почала зловживати алкогольними напоями, що стало причиною невиконання нею впродовж тривалого часу своїх обов`язків, порушення прав підопічних, неодноразового влаштування їх до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» та перебування малолітніх дітей в умовах безпосередньої загрози для їх життя та здоров`я.

Представник відповідача ОСОБА_10 , в судовому засіданні навів факти неодноразового залишення позивачем дітей без належного догляду. Представник відповідача вважає, що виконавчим комітетом БМР при прийнятті рішення від 06.05.2022 року № 245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» не було допущено порушень чинного законодавства України. З огляду на існування загрози для життя та здоров`я дітей, було застосовано механізм негайного відібрання їх в опікуна. Даний механізм врегульовано пунктом 51 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, та відповідно до якого, у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника. Виконавчий комітет БМР вирішив негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в опікуна ОСОБА_1 , а також, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради вирішив припинити опіку над малолітніми дітьми, з боку їхньої баби ОСОБА_1 , оскільки, згідно абзацу 2 пункту 51 вказаного Порядку, в конкретному випадку, коли дитина відібрана в опікуна, вказана норма наділяє службу у справах дітей повноваженнями на звернення з клопотанням про припинення опіки, в результаті чого приймається відповідне рішення. Представник відповідача вказує, що позивач через зловживання алкоголем створила безпосередню загрозу для життя і здоров`я своїм внукам, не забезпечувала дітям належний догляд та безпечні умови проживання, в тому числі і під час воєнного стану, повітряної тривоги тощо, а тому рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022 року № 245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» прийняте в межах та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України, а позовні вимоги є безпідставними.

Представник третьої особи Служби у справах дітей БМР Дишлюк В.О., заперечуючи позов, подав пояснення третьої особи, в яких навів факти порушень опікуном своїх обов`язків та зазначив, що опікун ОСОБА_1 неналежно виконувала свої повноваження, а рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06 травня 2022 року № 245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» прийняте правомірно.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 21.06.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (а.с. 34)

11.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача. (а.с. 39-41)

18.07.2022 року на адресу суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача Білоцерківську міську раду на належного відповідача Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради (а.с. 48), та з урахуванням вказаного клопотання було подано уточнену позовну заяву. (а.с. 49-54)

18.07.2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області за клопотанням представника позивача, замінив первісного відповідача Білоцерківську міську раду на належного Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради. (а.с. 56-57)

05.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача. (а.с.62-69)

05.08.2022 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову. (а.с. 126-128)

19.08.2022 року представник Служби у справах дітей БМР подав клопотання про допит свідків. (а.с. 129)

19.08.2022 року представник позивача ОСОБА_11 подав клопотання про допит свідків. (а.с. 130)

06.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи про відкладення розгляду справи. (а.с. 139)

07.09.2022 року ухвалою суду зобов`язано Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради забезпечити участь психолога в судовому засіданні, яке відбудеться 20.09.2022 року о 10 год.00 хв, для заслуховування думки дитини ОСОБА_2 . (а.с. 147-148)

12.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. (а.с. 152)

Суд, заслухавши пояснення сторін, думку малолітньої дитини, покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своїм рішенням від 24 липня 2015 року у справі № 357/5662/15-ц позбавив матір ОСОБА_8 батьківських прав щодо її малолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22.09.2015 року № 358 «Про надання малолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_2 статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки над ними та майном, яке їм належить», було встановлено опіку над ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітніми дітьми та майном, яке їм належить. (а.с. 8-10)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022р. за №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» було відібрано у позивача ОСОБА_1 її малолітніх онуків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також припинено опіку позивача над її дітьми. (а.с. 11-14)

Встановлено, що 02.0.2022 року було складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Даний акт було складено відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, комісією, у складі двох представників служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, двох працівників сектору ювенальної превенції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та фахівця із соціальної роботи Білоцерківського міського центру соціальних. (111-115, 116-120)

Відповідно до листа КНП «Київської обласної дитячої лікарні№2» діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 02.05.2022 року при поступленні до лікарні були налякані, на контакт з персоналом йшли неохоче, були голодними, просили їжу у медичного персоналу і у матерів, які перебували у відділенні. Діти були неохайні, не володіли навиками особистої гігієни. За період перебування дітей в дитячій лікарні, ОСОБА_1 своїх підопічних внучок не відвідувала, не цікавилася їх станом здоров`я та умовами перебування в закладі (а.с.121).

Згідно відповіді за вих. № 443 від 30.05.2022 року наданої комунальним некомерційним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» повідомлено, що ОСОБА_1 медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує. (а.с. 16)

З характеристики КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» від 01.06.2022р. №125 вбачається, що за час проживання по АДРЕСА_1 , скарг на позивача до ЖЕК від сусідів не надходило, громадський порядок позивач не порушувала. (а.с. 17)

Під час навчання дітей в дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Веселка» Білоцерківської міської ради 08.08.2017р. та 22.11.2017р. позивачу надавались характеристики, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відноситься до своїх обов`язків добросовісно, діти доглянуті, охайно одягнені, дітей приводить і забирає вчасно, цікавиться життям дітей у садочку. (а.с. 18,19)

Згідно листа за вих.№56 від 01.07.2022р. Білоцерківська ЗОШ І-ІІІ ст. №17 надала інформація, що школу діти відвідували, пропусків уроків без поважних причин не було, діти приходили до школи охайними, чистими, мали все необхідне для навчання, під час дистанційного навчання працювали, домашні завдання виконували. Зі слів сусідів у квітні 2022 року школі стало відомо, що опікун ОСОБА_1 зловживає спиртним, діти залишаються без належного догляду та піклування. Фахівець соціальної роботи ОСОБА_13 разом з дільничним інспектором поліції відвідали сім`ю ОСОБА_2 та зафіксували факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (а.с.122).

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2016 року по справі № 357/7219/16-ц було відмовлено в задоволенні позову служби у справах дітей БМР про звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна. (а.с. 79-80)

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2017 року по справі № 357/7756/17, було відмовлено в задоволенні позову служби у справах дітей БМР про звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна (а.с. 91-92)

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування -над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ст.247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право:

1/на проживання в сім`ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку;

2/ на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності;

3/на збереження права користування житлом, в якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону;

4/на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника.

Згідно ст.249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.

Статтею 75 ЦК України передбачені випадки та порядок звільнення опікуна та піклувальника. Зокрема зазначено, що суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування. За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Статтею 76 ЦК Україи передбачені випадки припинення опіки. Зокрема, опіка припиняється: у разі передачі малолітньої особи батькам (усиновлювачам); у разі досягнення підопічним чотирнадцяти років. У цьому разі особа, яка здійснювала обов`язки опікуна, стає піклувальником без спеціального рішення щодо цього; Опіка припиняється у разі поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною.

Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію у справі щодо правомірності саме припинення опіки послався на п. 51 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Так, згідно п. 51 цього Порядку у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника. Якщо дитина відібрана в опікуна, піклувальника, служба у справах дітей за місцем проживання дитини забезпечує її тимчасове влаштування та протягом семи днів подає клопотання голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади про припинення опіки, піклування, який протягом десяти днів розглядає клопотання та приймає відповідне рішення.

Однак, в пункті 50 цього ж Порядку наведений виключний перелік підстав коли опіка припиняється. Даний перелік узгоджується з нормами ст. 76 ЦК України та не містить серед підстав для припинення опіки - невиконання опікуном своїх обов`язків, чи порушення прав підопічного .

Згідно п. 1.1.,1.2. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.(п. 1.3. Правил)

Згідно п. 5.4. цих Правил опіка припиняється: після досягнення неповнолітніми п`ятнадцяти років, за винятком випадків, коли вони будуть в установленому порядку визнані недієздатними внаслідок психічних захворювань; у разі повернення неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, на виховання батькам; у разі одужання або значного поліпшення здоров`я особи, яка була визнана недієздатною, і відновлення судом її дієздатності; унаслідок смерті підопічного; унаслідок смерті опікуна.

За підстав, зазначених у цьому пункті, крім досягнення неповнолітнім п`ятнадцяти років, а також у разі смерті підопічного опіка припиняється за рішенням органу опіки та піклування.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що з підстав невиконання опікуном своїх обов`язків, та невідповідністю своєму призначенню, орган опіки та піклування може звільнити опікуна від виконання покладених на нього обов`язків, а не припинити опіку над малолітнім дітьми.

Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає.

Згідно з ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 3 Конвенції про права дитини закріплює, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (ст. 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

В зв`язку з наведеним, керуючись ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд постановив ухвалу про необхідність з`ясування думки старшої онуки позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо спірного питання.

Думка дитини була заслухана в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_15 та представника третьої особи по справі ОСОБА_16 .

Малолітня ОСОБА_2 пішла на контакт, розуміла поставлені запитання, здатна міркувати та аналізувати. Малолітня ОСОБА_2 однозначно та безумовно бажає повернутися до дому та проживати разом з бабусею ОСОБА_1 і сестричкою ОСОБА_3 , а також бажає повернутися на навчання в школу де навчалася раніше.

ОСОБА_2 не повідомила жодного факту вчинення над нею будь-якого насилля з боку бабусі ОСОБА_1 , однак повідомила, що іноді її бабуся перебуває в стані алкогольного сп`яніння і при цьому, дитина вину покладає на іншу особу, яка приходить в гості та споює бабусю. Дитина любить свою бабусю та з любов`ю змальовує будинок де мешкала до травня 2022 р. Також, дитина повідомила, що почуває себе пригніченою в будинку де мешкає на даний час, повідомила про застосування до неї фізичної сили в будинку сімейного типу.

Внаслідок виявлення судом порушення прав дитини, у відповідності до ст. 262 ЦПК України, суд постановив окрему ухвалу в даній справі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 , дитина якої навчалася в одному класі з онукою позивача, суду показала, що її донька товаришує з ОСОБА_2 , сидять в школі за однією партою, а тому свідок добре обізнана щодо умов проживання дитини. Свідок ствердила, що позивач добре дбає про своїх онучок, забезпечує всім необхідним. Діти завжди охайні, доглянуті. Позивач гарна господиня, має город в селі, забезпечує сім`ю.

Свідок ОСОБА_20 , яка проживає з позивачем по сусідству, суду показала, що позивач виховує своїх онучок з народження, гарно дбає про них, жодних претензій до неї не може бути. Свідок часто зустрічає позивача і знає, як вона любить і гарно доглядає своїх онучок. Свідку відомий факт коли загубилася малолітня ОСОБА_2 , але тоді всі шукали дитину, не можна звинуватити позивача в недбалому ставленні до її онучок.. Дітей відібрали безпідставно. Позивач гарна господиня, постійно щось консервує, готує піклується про дітей.

Свідок ОСОБА_22 , яка близько 40 років перебуває в дружніх відносинах з позивачем, суду показала, що у позивача дві доньки і одна з них, ОСОБА_8 , не путяща, бо народила двох дівчаток, яких повністю залишила на ОСОБА_1 . Позивач не відмовилася від своїх онучок, з народження самстійно їх доглядає і виховує. Позивач постійно переймається їх добробутом, має дохід, обробляє город, заготовлює продукти харчування, гарно готує, в неї облаштований будинок всім необхідним для дітей. Позивач постійно відвідувала всі свята в дитячому садочку куди ходили її онуки, гарно вдягала їх. Останніх 5 років свідок рідко спілкується з позивачем, але жодного разу не бачила її п`яною.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_10 , суду показав, що 02.05.2022 року позивач через зловживання алкоголем створила безпосередню загрозу для життя і здоров`я своїм онукам, п`яна спала в зачиненому в будинку, а діти без нагляду гуляли біля подвір`я. Діти були брудні, голодні. І це був не перший випадок, коли було зафіксовано факт недбалого ставлення опікуна до дітей. Діти неодноразово перебували в центрі реабілітації «Злагода», позивач виходила із запою і лише тоді навідувала дітей, просила повернути їх. Позивач надавала довідку, що закодована від вжиття алкоголю на рік, і дійсно, деякий час вона не зловживала спиртним. Двічі суд попереджав позивача про недопустимість вчинення таких дій, але в травні 2022 року знову було виявлено факт створення небезпечної для дітей обстановки, що призвело до негайного відібрання дітей в опікуна.

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_16 , який працює начальником відділу опіки та піклування ССД БМР, суду показав, що 02.05.2022 року Служба у справах дітей провела оцінку рівня безпеки дітей, оскільки отримали повідомлення, що діти гуляють на вулиці з матір`ю, яка позбавлена батьківських прав, а опікун перебуває в нетверезому стані. Будинок був зачинений, діти нічого не говорили, бо їм заборонили повідомляти де бабуся, але менша дитина ОСОБА_3 , відчинила будинок де на ліжку лежала ОСОБА_1 , поряд стояла миска, пусті пляшки з-під алкоголю, у позивача були всі ознаки сп`яніння. Така ситуація була загрозлива для дітей, оскільки не було поряд адекватного дорослого на кого можна було залишити дітей.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 , яка працює мамою-вихователем в дитячому будинку сімейного типу, суду показала, що 03.05.2022 року їй зателефонували зі Служби у справах дітей і повідомили, що слід в дитячій лікарні забрати двох дівчаток, яких відібрали в опікуна. Старша дівчина, ОСОБА_2 плакала, хотіла повернутися до бабусі, а менша, ОСОБА_3 спокійніше перенесла ситуацію, повідомила, що було Пасхальне свято та їх баба ОСОБА_1 напилася. Діти були запущені у навчанні, але наразі у дітей покращилися успіхи в навчанні. В червні 2022 року позивач приїздила на день народження до дітей та почала їх підбурювати, називала зрадниками, бо менша ОСОБА_3 не дуже хотіла повертатися до дому. Свідок підтвердила один факт виниклого конфлікту під час якого вона тягала малолітню ОСОБА_2 за коси, бо та зламала ліжко.

Свідок ОСОБА_13 , фахівець соціальної роботи БМЦСС суду показала, що в травні 2022 року їй повідомили, що діти не відвідують дистанційне навчання в школі, а їх бабуся зловживає спиртне. Свідок відвідала родину ОСОБА_2 02.05.202р., дізналася, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями. Свідок повідомила ССД БМР та чекала приїзду їх представників на вулиці, разом з дітьми. Потрапивши до будинку, побачили ОСОБА_1 , яка не могла підвестися з ліжка, поряд стояла миска, пляшка, в будинку було не прибрано. Діти повідомили, що бабуся тривалий час п`є. Сусіди бояться щось повідомити про позивача.

Свідок ОСОБА_25 , старший інспектор СЮПВП БЦ РУП, суду показала, що 02.05.2022 року було отримано дзвінок про необхідність перевірки сім`ї, було виявлено двох малолітніх дітей, одягнених не за сезоном, позивач довго не могла прийти до тями, не могла підвестися, мова була нечітка. Дітей одягли, і забрали. Ситуація була така, що вірним було рішення саме забрати дітей. Стан алкогольного сп`яніння не було зафіксовано, протокол про перебування в алкогольному сп`янінні не складали.

Свідок ОСОБА_26 , старший лейтенант поліції СЮПВП, суду показала, що 02.05.2022 р. близько 14:00 їй зателефонував ОСОБА_10 та повідомив що ОСОБА_1 перебуває в алкогольному сп`янінні, а діти без нагляду. Біля будинку позивача перебувала соц.працівник ОСОБА_13 , діти та їх матір, яка відразу втекла. Діти повідомили, що їх баба п`яна спить в будинку, діти відчинили двері, одна дівчинка залізла на сарай, потім ледь її стягли звідти. Позивач лежала в будинку на ліжку, поряд були пляшки з-під горілки. ОСОБА_1 не могла підвестися з ліжка. Було прийнято рішення помістити дітей до лікарні. Свідок повідомила, що умовили дітей поїхати, пообіцявши, що через декілька днів вони повернуться до бабусі. Ситуація 02.05.2022 року вказує на існування загрози життю і здоров`ю малолітніх дітей.

Дійсно, посилання відповідача та третьої особи у справі на те, що малолітні діти потребують належної опіки та виховання в стабільних сімейних умовах з усвідомленням сімейних цінностей - є слушними.

Встановлено, що позивач створила для дітей належні матеріальні умови проживання, але існували випадки, які можливо розцінювати, як загрозлива атмосфера для дітей в зв`язку із вживанням позивачем алкогольними напоями. При цьому, сторона відповідача та третя особа по справі вказують на випадки неналежної поведінки ОСОБА_1 та факти нехтування опікуном своїми обов`язками, що мали місце в 2016 р., 2017 р., однак дані факти були досліджені і наведеному було надано належну оцінку під час розгляду позовних вимог Служби у справах дітей БМР по справах № 357/7219/16 та №357/7756/17.

Щодо факту, який мав місце 02.05.2022 року та який став підставою для негайного відібрання у позивача дітей і прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, слід зазначити, що суду не надано доказів систематичного зловживання позивачем спиртними напоями, що призвело до розладів її психіки та поведінки, яка не дає можливості позивачу належним чином виконувати свої обов`язки по вихованню малолітніх дітей.

Також, суд не може залишити поза увагою відомості, які були надані адміністрацією Білоцерківської ЗОШ І-ІІІ ст. №17 де навчалися діти, та підтверджено нормальний рівень їх навчання, а також, покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , які надали виключно позитивну характеристику ОСОБА_1 . Свідки сторони відповідача, ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 дали покази стосовно обставин одного дня - 02.05.2022 року. ОСОБА_5 не була свідком подій, які мали місце до поміщення дітей в її родину. Свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_16 вказували на повторність фактів неналежної поведінки опікуна та повторність ризиків для життя дітей. Суд приймає до уваги аргументи відповідача щодо неодноразового попередження опікуна про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей.

Дійсно, для відібрання дітей від опікуна достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Суд вважає, що застосування таких заходів (відібрання дітей та припинення опіки) у даній ситуації, яка склалася, є недоречним та недостатньо обґрунтованим, оскільки як свідчать матеріали справи, обставини спірних правовідносин в минулому змінювалися, позивач виправляла свою поведінку, дбала про дітей, забезпечила належні умови проживання та навчання, та наразі, позивач переймається долею своїх онучок, відстоює свої та їхні інтереси, любить дітей та обіцяє забезпечувати їм належні умови проживання й виховання. Позивачу не байдужа доля її малолітніх онуків. При цьому, суд враховує, що відібрані малолітні діти були поміщені в середовище, яке не є більш сприятливим для їх виховання та фізичного існування, про що було вказано вище.

При вирішенні даного спору, суд в першу чергу враховує думку дітей, зокрема з`ясовану в судовому засіданні думку малолітньої ОСОБА_2 . Діти страждають через розлуку з бабусею, зі своїм будинком, школою.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та підлягає визнанню незаконним і скасуванню рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022 року №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки», а також, підлягають поверненню малолітні ОСОБА_2 і ОСОБА_3 під опіку ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст. 11, 12,13,81 141, 158, 258-65, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022 року №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки».

Зобов`язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради повернути під опіку ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 30.09.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола