Справа № 461/859/22 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/1150/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

судового засідання

04 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи,-

встановив:

У лютому 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, просила визнати незаконним та скасувати наказ ГУ ДМС у Львівській області № 8-к/тр від 10.01.2022 про відсторонення її від роботи, допустити її до виконання своїх трудових обов`язків на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань ідентифікації та паспортизації та зобов`язати ГУ ДМС у Львівській області виплатити позивачці невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

Вимоги обґрунтовувала тим, що працює на посаді інспектора відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань ідентифікації та паспортизації ГУ ДМС у Львівській області. Наказом начальника ГУ ДМС у Львівській області Скиби Я. від 10.01.2022 № 8-к/тр «Про відсторонення Долинної Ірини» її відсторонено від роботи з 10.01.2022 як особу, яка відмовилася/ухилилася від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Вважає, що відсторонення від роботи за відмову від вакцинації від COVID-19 є незаконним та таким, що порушує основи національного та міжнародного законодавства. Наказ грубо порушує її конституційні, природні та професійні права та підлягає скасуванню. Просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 , з рішенням не погоджується, вважає, що таке ухвалено з неповним зясування обставин, що мають значення для справи, порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що наказ МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 не містить положень про обовязковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, а лише затверджує перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2022 рокута ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні 04 жовтня 2022 року з ініціативи суду поставлено на обговорення питання про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить такого висновку.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави, за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

Так, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду (п. 10 ч. 2 ст. 252 ЦПК України).

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 03.08.2022 справу №130/3548/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В ухвалі зазначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша статті 46 КЗпП України).

При цьому, обмеження конституційних прав з моменту звернення Верховного Суду з конституційним поданням було значно розширене та здійснювалося лишень на рівні підзаконних нормативно-правових актів.

Касаційний суд зазначив, що передача справи №130/3548/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики з урахуванням кількості справ, які перебувають на розгляді у судах різної юрисдикції, при цьому, місцеві загальні, адміністративні, апеляційні судита апеляційні суди з розгляду адміністративних справ по-різному тлумачать норми матеріального права, які регулюють питання відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби СОVID-19.

Таким чином, виключна правова проблема є такою, що впливає на застосування норм права у подібних та/або у тотожних правовідносинах судами декількох юрисдикцій у зв`язку з чим її невирішення призведе до різного тлумачення або застосування судами норм права та неоднакового вирішення спорів за однаковими фактичними обставинами та правовим регулюванням.

Так, у рішенні Конституційного Суду України № 10-р/2020 акцентовано, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні; встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить Конституції України

Натомість, національне законодавство з питань відсторонення від роботи у зв`язку з ухиленням від профілактичних щеплень та запроваджене підзаконними актами регулювання відсторонення від роботи працівників які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 нечітке та взаємосуперечливе

З врахуванням зазначеного колегія суддів Верховного Суду звернулася до повноважень Великої Палати Верховного Суду, задля забезпечення сталості та єдності судової практики, щодо вирішення виключної правової проблеми, яка полягає у наступному:

(1) чи є правомірним, без прийняття органом законодавчої влади відповідного закону, шляхом прийняття підзаконних актів, встановлення обмежень права на працю в Переліку № 2153 та Постанові № 1236, яке полягає в встановленні обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для певних працівників та запровадженні спеціального порядку відсторонення від роботи працівників, які відмовились або ухилились від профілактичних щеплень проти COVID-19;

(2) чи є порушенням вимоги рівності конституційних прав та дискримінаційним встановлення додаткових обмежень в Переліку № 2153, що полягають в обов`язковості профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 працівникам: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, в тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності та встановлення обов`язку в Постанові № 1236 керівників державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій здійснювати відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (враховуючи що, наприклад, на працівників юридичних осіб приватного права чи інших працівників такі обмеження не поширюються);

(3) чи є національне законодавство (Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності Перелік № 2153 та Постанова № 1236) з питань відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, таким, що дозволяє особі прогнозувати наслідки своєї її поведінки та яким чином мають застосовуватися норми цих правових актів, з урахуванням того, що в них передбачене різне і всупереч Конституції України правове регулювання.

Більше того, касаційний суд зазначив, що у переважній більшості випадків справи цієї категорії є малозначними в силу закону, відтак рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідкам вирішення цієї правової проблеми має стати орієнтиром при вирішенні подібних справи судами першої та апеляційної інстанції.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 прийнято до розгляду вказану справу.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що для повного та всебічного розгляду справи, необхідно зупинити провадження у даній справі до вирішення в касаційному порядку справи № 130/3548/21 Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст. 252 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Зупинити провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи - до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 04 жовтня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк