Справа № 367/3351/22
Провадження №2-н/367/378/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

29 вересня 2022 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Карабаза Н.Ф., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

06.09.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (далі - ТОВ «Київоблгаз Збут») у порядку наказного провадження звернулося до суду з даною заявою, обґрунтовуючи її тим, що боржник ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх зобов`язань щодо оплати за послуги з постачання природного газу, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому, заявник просив суд видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за надані послуги постачання природного газу, яка виникла у період з січня 2020 року по червень 2022 року у розмірі 3886,15грн., 3% річних у розмірі 79,80грн., інфляційні витрати в розмірі 284,70грн., і сплачені витрати на оплату судового збору в розмірі 248,10 грн.

Суд, оглянувши матеріали заяви та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пред`явлена стягувачем ТОВ «Київоблгаз Збут» заява не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, а саме заявлені вимоги не відповідають викладу обставин, на яких вони ґрунтуються, а також доказам доданим до заяви.

Як вбачається із вищезазначеної заяви, ТОВ «Київоблгаз Збут» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату з постачання природного газу в розмірі 3886,15грн., на підтвердження чого надає розрахунок заборгованості, яка утворилась з січня 2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що між газопостачальною організацією ТОВ «Київоблгаз Збут» та ОСОБА_1 укладено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Типового договору постачання природного газу є споживання природного газу.

Так, за змістом п.п. 1.1, 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк, і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником.

Відповідно до п. 4.5 Типового договору від 30.09.2015 № 2500, розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем у заяві-приєднанні. Якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється (п. 4.11 Типового договору від 30.09.2015 № 2500).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутня заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем підписана ОСОБА_1 , в якій остання засвідчила б свій вибір способу розрахунків та оплати за надані послуги, що не може безспірно підтверджувати згоду боржника на приєднання до умов договору постачання природного газу на визначених заявником умовах та не може у безспірному порядку доводити розмір та підстави виниклої заборгованості.

Також з аналізу змісту наданого суду фінансового стану боржника вбачається, що протягом вказаного в заяві періоду з січня 2021року по червень 2022 року, боржник проводив часткову оплату спожитих послуг, що відповідно до п. 4.11 Типового договору від 30.09.2015 № 2500 вказує на наявність спору, що не може бути предметом розгляду в порядку наказного провадження.

Крім того, інфляційні втрати у розмірі 284,70грн., 3% річних у розмірі 79,80грн., нараховані заявником на суму заборгованості за період з січня 2021 року по червень 2022 року, саме у період дії воєнного стану в Україні, що не передбачено нормами закону, адже, відповідно до п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Також, постановою КМУ від 05 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Дана постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Так, з аналізу змісту заяви та вказаних документів вбачається, що заявником лише частково дотримано вимоги ст. 163 ЦПК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, фактично не забезпечено усіх складових, які б давали судді можливість зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Пунктом сьомим частини першої статті 168 ЦПК України передбачено, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, зокрема, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Отже, суд приходить до висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 161, 163, 165 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг із постачання природного газу - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Ф. Карабаза