Справа № 674/1666/21
Провадження № 2/674/133/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Шафікової Ю.Е ,

за участю секретаря Проценко Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дунаївці в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним адміністративним затриманням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів Головного управління національної поліції в Хмельницькій області та Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним адміністративним затриманням.

Позов мотивовано тим, що 13.03.2021 при виїзді з с.Голозубинці в напрямку с.Рачинці, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області близько 18 год. працівниками поліції було зупинено автомобіль ВАЗ у зв`язку з технічною несправністю, де пасажиром був ОСОБА_1 (далі - Позивач). Вийшовши з машини, позивач поцікавився у працівників поліції з приводу відповідальності за таке порушення та розпочав фіксування спілкування на мобільний телефон. На вимогу працівників поліції пред`явити документи, що посвідчують особу, повідомив що документів при собі не має. В подальшому, позивача було затримано для встановлення особи із застосуванням сили та без роз`яснення прав. В ході адміністративного затримання, після доставки у відділення поліції №2 поліцейські кепкували з ОСОБА_1 , відмовили у праві на безоплатну правову допомогу, не внесли його дані до журналу реєстрації, не повідомили про факт затримання родичів, а також перебували без захисних масок. В приміщенні відділення поліції позивач назвав свої анкетні дані, після чого йому повідомили, що не будуть складати протокол і запропонували підвезти до дороги.

ОСОБА_1 щодо незадоволення діями працівників поліції п`ять разів звертався зі скаргами, а саме 19.03.2021, 20.03.2011, 29.03.2021, 09.04.2021, 13.04.2021.

Згідно висновку №38 від 07.04.2021 дисциплінарної комісії визначено, що дії працівників поліції в частині законності затримання є правомірними, але зазначено, що громадянину ОСОБА_1 обмежно свободу пересування. Тобто, порушення працівниками поліції порядку адміністративного затримання згідно вимог ст.261 КупАП свідчить про порушення прав і свобод громадянина та приниження особистості. У зв`язку з наведеними обставинами, позивач просить суд стягнути моральну шкоду в сумі 30000 грн., яка відповідає принципу розумності та справедливості.

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.12.2021 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом з повідомлення (викликом) сторін.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17.08.2022 постановлено закрити провадження в частині позовних вимог до Державної казначейської служби України на підставі поданої заяви представника позивача у зв`язку з неналежністю відповідача.

Від представника відповідача Головного управління національної поліції в Хмельницькій області 08.02.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та письмові пояснення, відповідно до яких у задоволенні позову просили відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено,що підставою позову ОСОБА_1 вказав факт незаконного обмеження свободи пересування, що мав місце 13.03.2021. Шкода, завдана незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукові діяльність має місце у вичерпних випадках, передбачених ст.1176 ЦК України, серед яких незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляду арешту або виправних робіт. Відносно позивача не вчинялось жодних дій, передбачених вказаною статтею, зокрема, не накладалось адміністративне стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Крім того, вважають, що на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на який посилається позивач. Позивачем не доведено наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок між діями та шкодою, відсутнє обґрунтування суми шкоди 30000 грн..

Також, від первісного співвідповідача Державної казначейської служби Українидо суду надійшов відзив, у якому просили відмовити у задоволенні позову як до неналежного відповідача.

У відповіді на відзив від 21.02.2021 представник позивача вказав, що у зв`язку з незаконним затриманням у позивача відбувся нервовий розлад, що підтверджується випискою з медичної картки хворого від 19.03.2021, у відділенні поліції було принижено честь і гідність позивача, він втратив нормальний сон, став пригніченим, погіршився загальний стан, а тому наявні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач - Головне управління національної поліції в Хмельницькій областів судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно повно та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

13.03.2021 працівниками відділення поліції №2 Кам`янець-Подільського районного управління поліції Головного управління поліції в Хмельницькій області було здійснено зупинку транспортного засобу ВАЗ, де пасажиром був позивач ОСОБА_1 .. Вийшовши з автомобіля ОСОБА_1 розпочав відео фіксацію події на власний мобільний телефон. Вказавши водію залишатись сидіти в машині, з`ясовував у поліцейських яку відповідальність передбачено за непрацюючу фару габаритного вогню, та на його вимогу поліцейськими було надано для огляду службові посвідчення. В подальшому, працівник поліції запропонував позивачу надати документи, що посвідчують особу, у зв`язку із дією на території України карантинних обмежень, передбачених постановою КМУ. ОСОБА_1 відмовився назвати свою особу та надати документи, вказавши, що при собі не має та не зобов`язаний їх носити та запитав які будуть далі дії працівників поліції. Позивачу повідомлено, що він буде затриманий для встановлення особи та його право оскаржити такі дії, після чого ОСОБА_1 погодився пройти до службового автомобіля для проїзду до відділення поліції для встановлення особи. Перебуваючи в службовому автомобілі, на шляху до відділення поліції позивачу поліцейським неодноразово було запропоновано назвати свою особу та пред`явити документи, на що він відмовився, зазначивши що надасть відомості у відділенні поліції. Після приїзду до відділення поліції №2, ОСОБА_1 назвав свої анкетні дані, документів, що посвідчують особу не надав, наголосив на тому, що не складено протокол затримання, виявив бажання скористатись правовою допомогою. У зв`язку з відсутністю у позивача документів, працівником поліції було розпочато процедуру складання адміністративних матеріалів, зокрема, роз`яснено норми ст..268 КУпАП, після чого ОСОБА_1 повідомив, що має в телефоні додаток «Дія», який може пред`явити працівникам поліції для посвідчення особи, та складання адміністративних матеріалів було припинено. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом події, долученим до матеріалів справи.

Не погоджуючись з діями працівників поліції щодо незаконного затримання 19.03.2021 ОСОБА_1 подав заяву до відділення поліції №2. Дисциплінарною комісією на підставі наказу Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 23.03.2021 розглянуто матеріали службового розслідування стосовно даного звернення, за результатами якого складено висновок №38 від 07.04.2021.

Зі змісту вказаного висновку дисциплінарною комісією встановлено, що протокол про адміністративне затримання відносно ОСОБА_1 не складався, хоча фактично було обмежено свободу пересування, змінено його маршрут та особисті плани. Разом з тим, ОСОБА_1 повідомив, що назве свої анкетні дані лише у приміщенні відділення поліції та добровільно сів до автомобіля. Згідно висновків комісії, визнано правомірними дії працівників поліції ВП №2 в частині законності затримання позивача; у зв`язку із недотриманням порядку адміністративного затримання рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення за працівників поліції.

Про результати службового розслідування було повідомлено ОСОБА_1 листом від 15.04.2021 №5190/121/108/04-2021, в якому також роз`яснено право у випадку незгоди оскаржити вказане рішення до органу або посадової особи вищого рівня, а у випадку незгоди із рішенням вищого органу - до суду.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем в ході судового розгляду таке рішення (висновок) позивач не оскаржував.

12.08.2021 позивач звернувся зі скаргою до начальника ГУНП в Хмельницькій області, в якій зазначив, що 13.03.2021 його незаконно доставлено до відділення поліції №2 Кам`янець-Подільського РУП, чим порушено конституційні права, зокрема, працівник поліції не вніс інформацію до журналу, де вказується про відвідування осіб та доставку до відділення, поліцейські мали одразу зачитати права, повідомити центр БВПД, родичів скласти протокол затримання. У зв`язку з наведеним, просив вказати прізвища та ім.»я працівників поліції для подальшого звернення до суду для відновлення прав.

07.09.2021 за №149/І-149/3829/1211/108/105-2021 надійшла відповідь на скаргу, згідно якої вказано про проведення службового розслідування по фактах, повідомлених позивачем, направлено копію висновку №38 від 07.04.2021, а також повторно роз`яснено право на оскарження такого рішення до вищого органу або до суду.

Не погоджуючись з діями працівників поліції щодо недотримання порядку адміністративного затримання, які спричинили моральні страждання ОСОБА_1 звернувся до суду із означеним позовом про відшкодування моральної, шкоди.

Вирішуючи позовні вимоги при застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Диспозицією ст.44-3КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У зв`язку з наведеним, позивач станом на день зупинки транспортного засобу 13.03.2021 був зобов`язаний мати про собі документи, що посвідчують особу, проте повідомив працівникам поліції, що таких не має і носити не зобов`язаний, а також відмовився назвати свої анкетні дані.

Статтями 23, 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, превентивним заходом є перевірка документів особи.

Згідно зі статтею 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно ст.. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Я зв`язку з відмовою позивача на місці зупинки транспортного засобу надати документи, що посвідчують особу та назвати свої анкетні дані, працівниками поліції з метою встановлення його особи за наявності підстав вважати, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП було застосовано адміністративне затримання та доставлено до відділення поліції. В ході здійснення доставки, працівник поліції неодноразово пропонував позивачу надати документи що посвідчують особу та назвати себе, проте позивач наполіг, що таку інформацію надасть виключно у відділенні поліції. Безпосередньо у відділенні поліції ОСОБА_1 назвав своє прізвище та ім`я, а також повідомив, що на його мобільному телефоні встановлено додаток «Дія», де містяться необхідні документи про особу. У зв`язку у наявністю даного додатку, адміністративні матеріали за ст.. 44-3 КУпАП не складались.

Крім того, в матеріалах справи відсутній протокол затримання ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 261 КУпАП про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Стаття 267 КУпАП передбачає, що адміністративне затримання, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Аналогічні положення містить стаття 55 Конституції України, якою кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 скористався правом на оскарження законності адміністративного затримання в позасудовому порядку, та за результатами такої перевірки висновком №38 констатовано правомірність дій поліцейських щодо адміністративного затримання.

Вказаний висновок є чинним, не оскаржувався позивачем до вищестоящого органу або до суду.

З позовними вимогами про визнання дій працівників поліції щодо здійснення затримання протиправними в порядку адміністративного судочинства позивач також не звертався, проте вважає, що недотримання порядку адміністративного затримання, спричинило йому моральну шкоду.

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 1, ч. 3 ст.19, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Статтею 1176 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

За нормами статті 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,органів досудового розслідування,прокуратури і суду» (далі -Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Стаття 2 вказаного Закону містить вичерпний перелік випадків, я яких виникає право на відшкодування шкоди за цим Законом, зокрема, у ч. 4 статті передбачено, що закриття справи про адміністративне правопорушення є підставою на відшкодування заподіяної шкоди.

За нормами ч. 2 ст. 11 Закону, у разі закриття справи про адміністративне правопорушення слідчий, дізнавач, прокурор або суд зобов`язані на прохання особи письмово повідомити у місячний строк про своє рішення трудовий колектив, в якому працює особа, або за її місцем проживання.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону, розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття судом справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, відповідно, на спірні правовідносини не розповсюджується дія ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,органів досудового розслідування,прокуратури і суду».

Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади, доказами заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони, обґрунтовані належними доказами, щодо характеру немайнових втрат, спричинених внаслідок протиправних дій відповідача. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на державу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

До позовної заяви позивачем не надано доказів незаконності його адміністративного затримання, тобто протиправності діяння відповідача, у судовому засіданні встановлено, що позивач своєю поведінкою створив умови для виконання своїх службових повноважень працівниками поліції, тобто створив фактори, що виключають причинний зв`язок для відшкодування моральної шкоди, відсутність протоколу про адміністративне затримання не свідчить про незаконність такого затримання по своїй суті.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, вони не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним адміністративним затриманням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання, АДРЕСА_1 , РНОПКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Зарічанська 7, .

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2022 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова