УХВАЛА

13 жовтня 2022 року м. Мукачево Справа №303/6723/22

2-зз/303/12/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Кость В.В.,

секретар судового засідання - Немеш Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Мукачево клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою.

Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про те, що на підставі ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 жовтня 2022 року було частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на:

- торгово-готельний комплекс за адресою: урочище Полятино, б/н, с.Клячаново Мукачівського району Закарпатської області, загальною площею 715,8 кв.м., реєстраційний номер майна №15072798;

- земельну ділянку площею 0,3005 га, кадастровий номер :02:020:0049 для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі за адресою: урочище Полятино, б/н, с.Клячаново Мукачівського району Закарпатської області.

Поряд з цим, накладений арешт на майно придбане на електронних торгах призвів до фактичного зупинення виконавчого провадження по стягненню заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_2 , а також перешкоджає покупцю майна ( ОСОБА_1 ) провести державну реєстрацію майна.

Від ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, згідно з якими останній зазначає, що десятиденний строк на подання позовної заяви не сплив, а ОСОБА_1 , у випадку незгоди з ухвалою суду, має право на апеляційне оскарження такого процесуального документу, а не подання заяви про скасування вжитого заходу забезпечення позову.

Дослідивши заяву, матеріали заяви про забезпечення позову (справа №303/6723/22, провадження №2-з/303/17/22), суд приходить до наступного висновку.

4 жовтня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви до суду.

На підставі ухвали Мукачівського районного суду Закарпатської області від 4 жовтня 2022 року було накладено арешт на:

- торгово-готельний комплекс за адресою: урочище Полятино, б/н, с.Клячаново Мукачівського району Закарпатської області, загальною площею 715,8 кв.м., реєстраційний номер майна №15072798;

- земельну ділянку площею 0,3005 га, кадастровий номер :02:020:0049 для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі за адресою: урочище Полятино, б/н, с.Клячаново Мукачівського району Закарпатської області.

Відповідно до частини першої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з частиною другою статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

По відношенню до цього слід констатувати, що законодавцем розмежовано правовий механізм та підстави вжиття заходів забезпечення позову та скасування таких заходів, позаяк підставою для їх скасування можуть бути обставини, які не були відомі суду та існували на момент винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, або, які вказують на зміну умов, що існували на момент вжиття таких заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до цих дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно з частиною третьою статті 150 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 1 частини першої ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно відповідача.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

В межах розгляду заяви про забезпечення позову (справа №303/6723/22, провадження №2-з/303/17/22) судом було встановлено, що Торговий комплекс та Земельна ділянка, власником яких є ОСОБА_2 , стали предметом реалізації вказаних майнових активів на електронних торгах, переможцем яких став ОСОБА_1 .

Поряд з цим, з доданих ОСОБА_1 документів вбачається, що 29.09.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І. було складено лише акт про реалізацію предмета іпотеки.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №200/606/18 правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Тобто набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують договір у частині передання права власності на майно покупцю.

Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Отже, процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги.

Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).

Отже, підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу (укладення якого підтверджується протоколом електронних торгів) та дії сторін, спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця (затвердження акта про проведені електронні торги, видача або надсилання його покупцю, звернення покупця до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем).

В свою чергу, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Видача свідоцтва не тягне переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця.

Відповідно до частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

З наведеного вище вбачається, що лише з моменту державної реєстрації права власності за покупцем (в ситуації, що має місце - переможцем електронних торгів) останній набуває право власності на майно.

Виходячи з аналізу змісту пункту першого статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, вбачається, що законодавець передбачив, що при обранні виду забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, такий вид забезпечення позову обирається тільки стосовно відповідача у справі.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 28.09.2022 №311080225 (справа №303/6723/22, провадження 2-з/303/17/22, а.с. 17-18) вбачається, що право власності на спірний торговий комплекс зареєстровано за ОСОБА_2 .

Разом із тим, з наданих ОСОБА_1 документів (справа №303/6723/22, провадження №2-зз/303/12/22) вбачається, що останній оголошений переможцем електронних торгів, але державна реєстрація права власності за останнім на спірні об`єкти нерухомого майна проведена не була.

Тобто ОСОБА_1 , станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову, не набув права власності на спірні об`єкти нерухомості.

В постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) було сформульовано правовий висновок відносно того, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Також і сам фактичний зміст п. 1 частини першої ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України свідчить про те, що забезпечення позову допускається накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться в нього чи в інших осіб.

Таким чином, при задоволенні заяви ОСОБА_2 відбулося забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, власником якого ОСОБА_1 не був, і вказані майнові активи йому не належали. Не можуть вважатися власниками спірних об`єктів нерухомості також й інші потенційні відповідачі по справі, а саме Державне підприємство Міністерства юстиції України «СЕТАМ» та приватний виконавець Кохан П.І.

Отже, за результатами розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд встановив відсутність передбачених законодавством підстав для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, власником якого станом на 11.10.2022 залишається ОСОБА_2 .

Внаслідок встановлення судом обставин, які не були відомі на момент розгляду заяви про забезпечення позову, заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали суду від 4 жовтня 2022 року, слід скасувати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 150, 151, 158, 260 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - задоволити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Мукачівського районного суду Закарпатської області від 4 жовтня 2022 року по справі №303/6723/22 у виді накладення арешту на:

- торгово-готельний комплекс за адресою: урочище Полятино, б/н, с.Клячаново Мукачівського району Закарпатської області, загальною площею 715,8 кв.м., реєстраційний номер майна №15072798;

- земельну ділянку площею 0,3005 га, кадастровий номер :02:020:0049 для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі за адресою: урочище Полятино, б/н, с.Клячаново Мукачівського району Закарпатської області.

3. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Кость