ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6056/22 Справа № 225/6083/21 Суддя у 1-й інстанції - Челюбєєв Є.В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Міщенко Л.М. від 03.09.2021 про встановлення боржнику ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні ВП№34809234. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 20.02.2012 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства відносно малолітнього ОСОБА_3 були задоволені, ОСОБА_1 визнано батьком дитини, відомості про нього як батька включено до актового запису про народження дитини, прийнято рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) починаючи з 12.04.2011 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення передано до виконання до Києво-Святошинського РДВС (на сьогодні Вишневй ВДВС у Бучанському районі Київської області) виконавче провадження №34809234 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_2 03.09.2021 головним державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. У постанові зазначено, що заборгованість утворилась за період з 12.04.2011 по 31.08.2021. З вказаною постановою скаржник не погоджується, оскільки ним частково виконувалось рішення про стягнення аліментів, а відтак вказаний виконавцем період не відповідає дійсності. Крім того, на підставі п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням. Відповідно до п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Крім того, зазначає, що виникнення заборгованості у боржника щодо сплати аліментів було зумовлено тим, що боржник - позивач по справі не був достеменно впевнений у своєму батьківстві щодо дитини на яку стягувались аліменти, адже первісне рішення Пролетарського районного суду Донецької області від 20 лютого 2012 про визнання його батьком дитини було постановлено лише на показах свідків, без проведення експертизи ДНК. Після винесення рішення суду ОСОБА_1 провів генетичну експертизу в місті Лас-Крузес, штат Нью-Мексико, США. За результатами ДНК-тестування, проведеного ТОВ ВЮТЕХСОМ від 31 січня 2013 року ймовірний батько ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини, оскільки в них не визначені генетичні маркери, з протестованих методів по генетичному сумісництву 5 з 15 протестованих показників не співпадають. Отримавши висновок з результатом ДНК тестування про те, що він не є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 звернувся з заявою до про перегляд рішення Пролетарського районного суду Донецької області від 20 лютого 2012 року про визнання батьківства у зв`язку з нововиявленими обставинами. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 22 травня 2013 заява ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 20 лютого 2012 була задоволена, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. 02 липня 2013 рішенням Апеляційного суду Донецької області, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 серпня 2013, рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 травня 2013 скасовано, а рішення про визнання батьківства залишено в силі з підстав того, що поданий позивачем висновок експертизи не є нововиявленою обставиною. 08.11.2018 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства в рамках розгляду якої врешті-решт було проведено судову генетичну експертизу. Висновком експерта №СЕ-19/102-21/1768-БД судової молекулярно-генетичної експертизи від 26 березня 2021, встановлено батьківство ОСОБА_1 , а відтак після ознайомлення з висновком експерта ОСОБА_1 самостійно почав виконувати рішення суду про стягнення аліментів (що підтверджується копіями квитанцій). Крім того, боржник самостійно, за власної ініціативи неодноразово звертався до виконавця з заявою про недопущення майнових прав та повідомляв про причини невиконання рішення суду у зв`язку з чим відсутні обставини, які визначають що боржник ухилявся від виконання рішення суду.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовлено (а.с.131-136).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою вимоги скарги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 139-144).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ВП №34809234 від 03.09.2021, головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-889/11 виданого 15.05.2012. (а.с. 13).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М., заборгованість за аліментами ОСОБА_1 за виконавчим провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-889/11 виданого 15.05.2012 Пролетарським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.04.2011 і до досягнення дитиною повноліття, станом на 31.10.2019 становить 160263,25 грн., станом на 31.08.2021 220955,25 грн. (а.с. 36).

При винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державним виконавцем прийнято до уваги наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася у боржника з 12.04.2011 по 31.08.2021 та становить 220955,25 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд 1 інстанції виходив з того, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах наданих йому законом повноважень.

Однак, із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується.

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, після винесення рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 20.02.2012 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства відносно малолітнього ОСОБА_3 були задоволені, ОСОБА_1 визнано батьком дитини, відомості про нього як батька включено до актового запису про народження дитини, прийнято рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) починаючи з 12.04.2011 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 оспорював своє батьківство. Ним була проведене генетична експертиза в місті Лас-Крузес, штат Нью-Мексико, США. За результатами ДНК-тестування, проведеного ТОВ ВЮТЕХСОМ від 31 січня 2013 року ймовірний батько ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини, оскільки в них не визначені генетичні маркери, з протестованих методів по генетичному сумісництву 5 з 15 протестованих показників не співпадають.

Отримавши висновок з результатом ДНК тестування про те, що він не є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд рішення Пролетарського районного суду Донецької області від 20 лютого 2012 року про визнання батьківства у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 22 травня 2013 заява ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 20 лютого 2012 була задоволена, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено. 02 липня 2013 рішенням Апеляційного суду Донецької області, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 серпня 2013, рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 22 травня 2013 скасовано, а рішення про визнання батьківства залишено в силі з підстав того, що поданий позивачем висновок експертизи не є нововиявленою обставиною.

08.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства в рамках розгляду якої врешті-решт було проведено судову генетичну експертизу.

Висновком експерта №СЕ-19/102-21/1768-БД судової молекулярно-генетичної експертизи від 26 березня 2021, встановлено батьківство ОСОБА_1 , а відтак після ознайомлення з висновком експерта ОСОБА_1 самостійно почав виконувати рішення суду про стягнення аліментів (що підтверджується копіями квитанцій).

Після отримання результатів судової молекулярно-генетичної експертизи скаржник самостійно звернувся до державного виконавця із заявою (а.с.11).

Матеріали справи містять копії квитанцій про сплату поточних аліментів та квитанції про часткове погашення боргу по аліментам (а.с.14-17).

Отже, враховуючи конкретні обставини справи та спір між сторонами відносно батьківства, не можна стверджувати, що ОСОБА_1 навмисно ухилявся від сплати аліментів, адже після достеменного встановлення обставини щодо його батьківства, він самостійно звернувся до державного виконавця та почав сплачувати аліменти по погашати наявну заборгованість.

При цьому, державним виконавцем не було здійснено будь-яких дій щодо примусового стягнення з боржника аліментів, як поточних, так і заборгованості по їх сплаті.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин, дії державного виконавця щодо винесення постанови від 03.09.2021 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є неправомірними.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова від 03 вересня 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України підлягє скасуванню, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів свідомого ухилення боржника від виконання рішення, наявності з боку боржника дій (бездіяльності), які вказували б на ухилення від виконання рішення чи робили неможливим або ускладнювали б його виконання. Отже, висновки державного виконавця на відверте ухилення боржника від його вимог є припущенням.

Положеннями ст. 376 ЦПК України передбачено підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, а саме: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 , що не позбавляє в подальшому за наявності відповідних правових підстав, державного виконавця вчиняти відповідні дії по даному виконавчому провадженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 25 січня 2022 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бачанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Лариси Миколаївни від 03 вересня 2021 року про встановлення боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКПП НОМЕР_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні серії ВП №34809234.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: