Справа №345/2467/22
Провадження № 2/345/879/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

03.10.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №74192, виданий 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» 12181,70 грн. заборгованості за тілом кредиту, 32532,55 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 900 грн. заборгованості за нарахованою пенею, плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, а всього на загальну суму 46464,25 гривні.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2022 серії ВП № 69472125 головним державним виконавцем Калуського ВДВС Івасів Я.Я. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису №74192, виданого 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» 12181,70 грн. заборгованості за тілом кредиту, 32532,55 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 900 грн. заборгованості за нарахованою пенею, плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, а всього на загальну суму 46464,25 гривні. У державного виконавця позивачкою отримано копію виконавчого напису та постанову про відкриття виконавчого провадження. Зі змісту спірного виконавчого напису встановлено, що його видано нотаріусом Остапенком Є.М. за зобов`язанням по кредитному договору №200301288 від 10.05.2016, укладеному між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачкою, право вимоги на яке за договором факторингу перейшло до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», якому в свою чергу право вимоги за договором факторингу відступило ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», якому в свою чергу право вимоги за договором факторингу відступило ПАТ «Банк Михайлівський» (надалі Банк). Зазначає, що про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачка нічого не знала, так як про таке відступлення її ніхто не повідомляв. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Наголошує суду на те, що договір між позивачкою та банком дійсно укладався, однак, не 10.05.2016, як це зазначено у виконавчому написі, а 05.07.2015. Як встановлено з кредитного договору № 200301288, який доданий відповідачем до заяви про примусове виконання рішення укладення кредитного договору мало місце саме 05.07.2015, а не 10.05.2016. Такі обставини ставлять під сумнів безспірність вимоги відповідача до позивачки і стверджують про непідтвердження обставин переходу прав кредитора до відповідача від банку за договорами факторингу. Неможливо встановити, чи дійсно за кредитним договором № 200301288 відбулося відступлення права вимоги. Ці обставини не перевірялися нотаріусом, що вказує про недотримання ним вимог закону при видачі виконавчого напису. Окрім цього, звертає увагу суду на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та від позивачки первинні документи щодо видачі кредиту та щодо здійснення останньою його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивачки перед відповідачем, а також суми відсотків, тощо, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання у позивачки по кредиту, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог кредитора до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Водночас у нотаріуса взагалі було відсутнє право на вчинення виконавчого напису за договором, який укладено між позивачкою та ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки такий договір не був нотаріально посвідчений. Таким чином, на підставі досліджених доказів, очевидними є обставини, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.08.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, а третій особі подати письмові пояснення щодо позову.

У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками було вручено особі за довіреністю, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

05.07.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 шляхом підписання останньою заяви (оферти) № 200301288 було укладено кредитний договір, згідно з яким позивачка отримала кредитний ліміт на картковий рахунок у максимальному розмірі 50000,00 грн. (а.с. 10).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 31.05.2021 було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 74192, про звернення стягнення з ОСОБА_1 невиплачені грошові кошти на користь ТзОВ «ФК «Авансар», якому ТзОВ «ФК «Фагор» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020, якому в свою чергу ТзОВ «ФК «Плеяда» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1 від 20.05.2016, якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» відступлено право вимоги за кредитним договором № 200301288 від 10.05.2016, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Вказаним виконавчим написом з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Авансар» запропоновано стягнути заборгованість за період з 10.05.2016 по 28.05.2021, яка складається з 12181,70 грн. заборгованості за тілом кредиту, 32532,55 грн. заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками, 900,00 грн. заборгованості за нарахованою пенею, плати за вчинення цього виконавчого напису, а всього 46464,25 гривні (а.с. 7).

Представник відповідача звернувся до Калуського ВДВС зі заявою від 14.06.2022, вихідний номер № 7, про примусове виконання рішення, на підставі якої постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2022 головним державним виконавцем Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Івасів Я.Я. відкрито виконавче провадження № 69472125 з виконання виконавчого напису № 74192, вчиненого 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Авансар» заборгованості (а.с. 8, 9).

Таким чином між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача.

Оцінка суду:

суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

В оспорюваному виконавчому написі, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. посилається на статтю 87 Закону України «Про нотаріат» та на п. 2 Переліку документів за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 31.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачкою, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що не заперечується відповідачем, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідачем не доведено, що нотаріусу надавався оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору № 200301288, укладеного 10.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , окрім цього, згідно з матеріалами справи вказаний кредитний договір було укладено 05.07.2015, що ставить під сумнів безспірність вимоги відповідача до позивачки, а тому документи, які були надані нотаріусу кредитором, не можна визнати такими, що підтверджували безспірність заборгованості боржника.

З огляду на викладене, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

А тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами:

відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Із матеріалів справи встановлено, що 26.08.2022 позивачка уклала з адвокатом Іванів О.Б. договір про надання правових послуг та сплатила визначену розрахунком-переліком послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом вартість послуг в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією № б/н від 29.08.2022 (а.с. 12, 14-15).

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 5000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 235, 258-260, 263-265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 74192, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості в загальній сумі 46464,25 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок судового збору та 5000,00 (п`ять тисяч) гривень за надання професійної правничої допомоги.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», адреса: Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, офіс 501/5, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Суддя: