Справа № 490/632/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Марченку О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), в якому просив:

визнати таким, що підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований за № 3991, про стягнення заборгованості за кредитним договором №1-160 від 19.10.2017 року;

стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно одержані кошти у сумі 6848,00 грн та судові витрати у розмірі 992 грн 40 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2022 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2022 року відкрито провадження по даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З наявного у справі звіту Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про здійснення відрахування та виплати від 23 жовтня 2021 року слідує, що з позивача ОСОБА_1 під час виконання виконавчого напису № 3991 стягнуто 6848 грн 00 коп., з яких 5890 грн 00 коп. заборгованості за виконавчим написом та 958 грн 00 коп. виконавчий збір (589 грн 00 коп.) та витрати на проведення виконавчого провадження (369 грн 00 коп.).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на виконавчий збір та проведення виконавчого провадження, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

На спірні правовідносини поширюється саме Закон України «Про виконавче провадження», згідно зі ст. 1 якого, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 та 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказана позиція, зокрема в частині оскарження постанов про стягнення виконавчого збору, витрат пов`язаних з проведенням виконавчих дій, підтверджується висновками ВС КЦС у справі № 681/1637/18 від 16.09.2019 року.

Із зазначеного слідує, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь суми виконавчого збору та витрат на здійснення виконавчого провадження підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства окружним адміністративним судом, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу безпідставного стягнення з позивача виконавчого збору та витрат пов`язаних із вчиненням виконавчих дій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З такого провадження у справі у частині цих позовних вимог слід закрити, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися із відповідним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 255, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрат зі сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчого провадження у сумі 958 грн 00 коп. закрити.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися із відповідним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Л.М. Шолох