Справа № 175/4695/21
Провадження № 2/175/1364/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 вересня 2022 року Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Новік Л.М.
за участю секретаря - Гонта С.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, Фізична особа підприємець ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою скасування державної реєстрації земельної ділянки, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, Фізична особа підприємець ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою скасування державної реєстрації земельної ділянки, в обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом виданного 01 грудня 1992 року державним нотаріусом Дніпропетровського району Юрченко Л.Л. № 2/2317, на праві власності належить домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці плошею 1500 кв.м. і належало спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 22 червня 1988 року. 17 серпня 1997 року рішенням виконавчого комітету Кіровської селищної ради № 28 ОСОБА_1 було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 1500 кв.м. по догляду за будинком по АДРЕСА_1 та 950 кв.м. для ведення особистого підсобного господарства.
На підставі зазначеного рішення відділом по земельних ресурсах Дніпропетровського району Дніпропетровської області було заведено справу по передачі земельної ділянки у приватну власність та видано державний акт про право приватної власності на землю серії ДП № 014153 від 27 жовтня 1997 року.
Позивач до початку судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомої суду причини, відзив не надавала.
Відповідно дост.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Треті особи, Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, Фізична особа підприємець ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися з невідомої суду причини.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом виданного 01 грудня 1992 року державним нотаріусом Дніпропетровського району Юрченко Л.Л. № 2/2317, ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Кіровської селищної ради про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування №28 від 17.07.1997 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 1500 м2 по догляду за будинком по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 для ведення особистого підсобного господарства.
На підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ДП № 014153 від 27 жовтня 1997 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 , площею 0,2445 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.
В позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати свої права, як власник земельної ділянки.
Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55).
Аналогічну норму містить ч.1 ст.19 ЦПК України, яка передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді, і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно зі статтею 7 Закону «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.
За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Згідно із вимогами ч. 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону.
Відповідно до вимог ч. 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Положеннями ч.2, п.п. «б», «г» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав і визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пунктом 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до п. г) ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист права громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Чинне земельне законодавство України передбачає, зокрема, такий спосіб захисту цивільного права та інтересу у сфері земельних відносин, як скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі на підставі рішення суду.
Згідно ч. 13ст.79-1 ЗК України,земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.
Дії суб`єкта владних повноважень щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі врегульовані відповідними нормами Закону України «Про державний земельний кадастр», який є спеціальним законом, а тому його норми мають пріоритет над нормами загальних законодавчих актів.
Відповідно до ч. 10 ст. 24 цього Закону, однією з підстав скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки є ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У порядку статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат понесених позивачем за сплату судового збору у розмірі у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 21 ЦК України, ст.ст. 78, 79-1, 81, 152 ЗК України, ст.ст.76-81, 137, 141, 258-259,264-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, Фізична особа підприємець ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.
У задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л.М. Новік