Справа №: 343/687/22
Провадження №: 2/0343/327/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 жовтня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичної (правової) допомоги від 08.02.2022 та моральної шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить ухвалити рішення, яким ,стягнути з ОСОБА_2 , заборгованість за договором про надання юридичної (правової) допомоги від 08.02.2022 в розмірі 3 399,80 гривень на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , моральну шкоду в розмірі 500,00 гривень на користь ОСОБА_1 .

Судові витрати стягнути з відповідачки, ОСОБА_2 , на користь позивача, ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що "08.02.2022між ним, адвокатом Будинкевич М.М., та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги та представлення інтересів в Долинському районному суді Івано-Франківської області по справі № 343/2203/21.

Оскільки відповідачка безвідповідально, легковажно відносилась та ігнорувала взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором з питань оплати наданих послуг та гонорару за їх виконання за договором, а саме:

10 березня 2022 року позивачем було складено повідомлення/попередження про намір розірвання договору з причин порушення Відповідачкою умов договору передбачені: п. п. 1.1; 2.1.4; 3.1. - а саме: не проведення оплати наданих послуг. Дане повідомлення направлено відповідачці за місцем реєстрації та фактичного проживання рекомендованим листом з описам вкладеного, та отримане нею 15.03.2022 .

Оскільки належного реагування на зазначене повідомлення/попередження відповідачкою не здійснено, позивачем здійснено наступні дії, а саме:

14 квітня 2022 року позивачем була складена претензія, до якої також долучався акт виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правової допомоги від 15.04.2022 та квитанція від 15.04.2022. З даного акту нарахування, які підлягають сплаті становлять 4 344,80, з яких оплачено відповідачкою грошові кошти в розмірі 1 000,00 грн., в наслідок чого виникла заборгованість в розмірі 3 399,80 грн. Дана претензія з додатками направлено відповідачці за місцем реєстрації та фактичного проживання рекомендованим листом з описам вкладеного, та отримана нею 21.04.2022 .

Договір укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи

його, відповідачка погодилася з умовами та розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину не оспорювались відповідачкою.

Внаслідок таких обставин позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації, відношення родини та близьких до скоєння, зневагу перед сім`єю, руйнацію сім`ї та сімейних цінностей. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, і дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Оскільки відомості про стан розгляду справ у судах України знаходяться у відкритому доступі, сам факт звернення до суду принижує його ділову репутацію як адвоката - ОСОБА_1 - позивача, що призводить, в свою чергу, до душевних страждань, то просить стягнути моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 500, 00 грн." (а.с.1-7).

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кобилинець Т.В. (договір про надання правничої допомоги від 28.04.2022 а.с.67-70) в судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку. Позивач ОСОБА_1 подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити та завершувати за його відсутності та відсутності його представника. Позов підтримує в повному обсязі та просить задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Щодо заочного розгляду справи не заперечує, наслідки такого розгляду йому роз?яснено та зрозумілі (а.с.81).

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання на неодноразові виклики не з`явилась, причини своєї неявки не повідомила, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.77). Відзиву на позовну заяву відповідачкою не подано.

Враховуючи те, що відповідачкою ОСОБА_2 , у встановлений Законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів .

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.5 ст. 263 ЦПК України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Ст. 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що зміст договору не може суперечити Конституції України, законам України, його моральним засадам, присязі адвоката та правилам адвокатської етики.

Згідно з ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 ЦК України, у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч.5 ст. 626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Відповідно до положень ст.ст. 6 , 627 ЦК України, у їх системному зв`язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами.

Отже, свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону щодо предмета договору про надання юридичних послуг шляхом визначення в безпосередній чи завуальованій формі результат розгляду справи судом як складову предмета договору про надання юридичних послуг.

При ухваленні рішення, суд враховує, що до аналогічного висновку дійшов Верховний Суд при ухваленні постанови від 12.06.2018 у справі №462/90021/14-ц.

Судом встановлено, що 22 серпня 2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 22.08.2014 № 1/22, про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с.37).

08 лютого 2022 року між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати замовнику юридичну (правову) допомогу на умовах, передбачених цим договором, а саме: здійснювати представництво інтересів замовника, в т.ч. з правом підпису будь-яких документів, при вирішенні питання щодо, однією із сторін якого є замовник, в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, державних і судових установах України з прав людини, за що замовник зобов`язується сплатити попередній гонорар у розмірі 500,00грн, а решту гонорару сплачується за додатковою угодою.

Згідно з п.п.3.1, 3.3 даного договору, оплата доручення (гонорару) здійснюється за усною домовленістю сторін. При цьому, замовник сплачує виконавцю передоплату в розмірі 50% суми, передбаченої в п.1.1 даного договору. Решта суми виплачується поетапно, за усною домовленістю сторін. Кінцевий розрахунок проводиться не пізніше останнього дня виконання всіх умов даного договору.

Сторони за взаємною згодою можуть як збільшити, так і зменшити гонорар (а.с.29-30).

В провадженні Долинського районного суду Івано-Франківської області перебувала справа № 343/2466/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

На підставі вищевказаного договору про надання юридичної (правової) допомоги від 08.02.2022 представництво інтересів позивачки-відповідачки ОСОБА_4 , здійснював адвокат Будинкевич М.М., що підтверджується копією ордеру серії ІФ №098713 (а.с.38) та копіями протоколів судових засіданнях Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі №343/2203/21 (а.с.14-23).

10 березня 2022 року адвокатом ОСОБА_1 надіслано поштовим відправленням на адресу ОСОБА_2 попередження про розірвання договору від 08.02.2022 (а.с.9- 11).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.04.2022 в справі №343/2203/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 15 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 26, розірвано.

Прізвище позивачки ОСОБА_5 після розірвання шлюбу не змінювати.

У вимозі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про залишення на проживанні з нею малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 (а.с.86-92).

14 лютого 2022 року позивачем складена претензія до якої долучено акт виконаних робіт та суми гонорару від 15.04.2022, квитанцію від 15.04.2022 (а.с.24).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією квитанції від 15.04.2022 адвокатом Будинкевичем М.М. 15 квітня 2022 року відповідно до п.п.1.1, 3.1 договору про надання юридичної (правової) допомоги від 08.02.2022 прийнято від ОСОБА_2 1000, 00 грн. за надання юридичної (правової) допомоги (а.с.26).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідачкою не виконано умови договору про надання юридичної (правової) допомоги від 08.02.2022 , зокрема не сплачено вартість наданих послуг в загальній сумі 3399,80 грн.

Згідно наданого акту-розрахунку виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правової допомоги від 15.04.2022 адвокатом Будинкевичем М.М. згідно договору-доручення від 08.02.2022 надано клієнту ОСОБА_2 наступну правову допомогу щодо судового розгляду цивільної справи №343/2203/21, провадження №2/0343/796/21 Долинським районним судом Івано-Франківської області: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, кількість витраченого часу 10хв. вартість 433,30грн.; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, кількість витраченого часу 20хв. вартість 866,60грн.; підготовка процесуальних документів, кількість витраченого часу 30хв. вартість 1299,90грн.; Судове представництво -участь в судових засіданнях, 3 судові засідання, вартість 1800,00грн. Всього 4399,80грн. Фактично сплачено 1000,00грн. Заборгованість 3399,80грн. (а.с.25).

Зазначений акт - розрахунок виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правової допомоги відповідачкою підписаний не був.

Оскільки ставки адвокатського гонорару визначаються адвокатом, тому повинні бути доведені

до відома замовника та погоджені останньою, у зв`язку із чим позивач має підтвердити, що на час укладення відповідного Договору діяли саме такі ставки, а не інші.

Проте, належними і допустимими доказами позивачем не підтверджено, що відповідачка була ознайомлена із ставками адвокатського гонорару та погодила їх розмір.

Відповідно до умов договору про надання юридичної(правової) допомоги від 08.02.2022 , (п.3.1) оплата гонорару здійснюється за усною домовленістю сторін, відповідачкою виплачений аванс, який складає 50% суми гонорару, тобто 500 грн., як визначено в договорі (п.1.1) та здійснено оплату на користь адвоката Будинкевича М.М. іншої частини гонорару, який складає 50% суми, тобто 500 грн.

Істотних умов в тому числі, що акт - розрахунок виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правової допомоги є підставою для оплати робіт клієнтом у зазначеному у ньому розмірі договір не містить.

Таким чином, сам по собі акт-розрахунку виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правової допомоги від 15.04.2022 не є визначальним для висновку виникнення зобов`язання по оплаті, оскільки в умовах договору про надання юридичної (правової) допомоги від 08.02.2022 сторони не визначили його як підставу для оплати, тобто самостійним юридичним документом, який породжує правовий наслідок (виникнення у відповідачки обов`язку з оплати).

Враховуючи той факт, що акт-розрахунку виконаних робіт та суми гонорару за виконані роботи по наданню правової допомоги не є підставою для оплати (оскільки в умовах договору такі умови є відсутніми) позивач, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, має надати докази, що між ним та клієнтом умовами договору погоджений порядок обчислення гонорару (фіксований/погодинний), порядок та строк його сплати, за послуги, які перелічені у ньому (судові засідання, повернення майна).

Матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами порядку обчислення винагороди адвоката по «виконанню» робіт відповідно до умов п.3.1 договору від 08 лютого 2022 року.

При ухваленні рішення, суд враховує, висновок Верховного Суду при ухваленні Постанови від 12.06.2018 у справі №522/17845/15, згідно якого:

"Верховний Суд зауважує, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару.

Вирішуючи спір та стягуючи з ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 68 650,00 грн. як гонорар за здійснення адвокатом Шляпіною Л. М. правової допомоги, суди не взяли до уваги, що угода № 121 про надання правової допомоги від 24 червня 2015 року (у матеріалах справи наявна її копія) не визначає порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо (а. с. 9).

Зміст цієї угоди (форма його викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати, враховуючи, що відповідач заперечує визначений розмір гонорару.

Верховний Суд зазначає, що визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги.

Верховний Суд виходить з того, що правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору."

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по договору про надання юридичної (правової) допомоги від 08 лютого 2022 року у сумі 3399,80 грн.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, необхідно зазначити наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Як роз`яснено у п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 5 цієї Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

З урахуванням ст.ст. 23, 1167 ЦК України, роз`яснень, які містяться у п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами) суд приходить висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань з боку відповідачки.

Враховуючи, що вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, є похідними від вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по договору про надання юридичної (правової) допомоги від 08 лютого 2022 року, тому суд також відмовляє у їх задоволенні.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру

Оскільки судом у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 6, 23, 63, 626, 627, 901, 903, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 26, 27, 28, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», керуючись ст.ст.12, 141, 247, 258, 263, 259, 265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичної (правової) допомоги від 08.02.2022 та моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька: АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш