Постанова

Іменем України

28 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 932/1829/21

провадження № 61-3937св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче комерційне підприємство «Вантаж»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче комерційне підприємство «Вантаж» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче комерційне підприємство «Вантаж» (далі - ТОВ ВКП «Вантаж», товариство) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

У березні 2021 року ТОВ ВКП «Вантаж» подало заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що наприкінці 2020 року ТОВ ВКП «Вантаж» стало відомо, що від імені товариства на той момент діючим директором - ОСОБА_2 12 березня 2020 року укладений договір купівлі-продажу, яким порушено права та охоронювані законом інтереси товариства.

Відповідно до вказаного договору, продавець - ТОВ ВКП «Вантаж» передає, а покупець - ОСОБА_1 зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму. Майно, що відчужується за даним договором: тепловоз ТГМ-4 № 2708 - вартість 231 963,37 грн; козловий кран КК 32, зав. № 47, вартістю 70 676,97 грн; полувагон 63447049; полувагон 634470664; полувагон 63447072; полувагон 63447080, полувагон 63447106; полувагон 63447114; полувагон 63447122; полувагон 63447130; полувагон 63447148; полувагон 63447155; полувагон 63827182; полувагон 63827208; полувагон 63827216; полувагон 63827232; полувагон 63827232; полувагон 63827240; трактор марки Т-150к, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість 5 526,68 грн, причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки 2 ПТС - 4а, 1979 року, вартість 1 138,84 грн.

Вартість договору купівлі-продажу від 12 березня 2020 року складає 8 879 165,41 грн, які покупець - ОСОБА_1 повинен був сплатити на рахунок товариства не пізніше 15 березня 2020 року. Однак, товариством було виявлено, що фактично розрахунки за вказаним договором не проводились, що може свідчити про його фіктивність. Також, згідно договору поставки № 394 від 02 лютого 2018 року вбачається, що вказані напіввагони придбані ТОВ ВКП «Вантаж» за 20 903 975,30 грн.

Позивач вважав, що напіввагони у кількості 15 одиниць вибули з користування ТОВ ВКП «Вантаж» безвідплатно, за ціну, яка є в кілька разів нижчою, ніж їх реальна ринкова вартість. Наведене також може свідчити про те, що сторони при укладенні спірного договору купівлі-продажу від 12 березня 2020 року не мали на меті настання реальних наслідків цього правочину, які були обумовлені ним та фактично за цим правочином відбулось вибуття з користування ТОВ ВКП «Вантаж» напіввагонів.

ТОВ ВКП «Вантаж» просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 , а також іншим особам, які можуть вчиняти юридично значимі дії, відчужувати та передавати в лізинг майно, яке було передано ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 12 березня 2020 року, а також заборонити АТ «Українська залізниця» та філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр АТ «Українська залізниця» вносити будь-які зміни до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів щодо власника тепловоза ГТМ-4 № 2708, козлового крана КК 32 та напіввагонів у кількості 15 одиниць.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року заяву ТОВ ВКП «Вантаж» про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_1 та іншим особам, які можуть вчиняти юридично значимі дії, відчужувати та передавати в лізинг: тепловоз ТГМ-4 № 2708 - вартістю 231 963,37 грн, козловий кран КК 32, зав. № 47, реєстраційний номер 59862, 1978 року випуску, вартістю 70 676,97 грн, полувагон 63447049; полувагон 634470664; полувагон 63447072; полувагон 63447080; полувагон 63447106; полувагон 63447114: полувагон 63447122; полувагон 63447130; полувагон 63447148; полувагон 63447155; полувагон 63827182; полувагон 63827208; полувагон 63827216; полувагон 63827232; полувагон 63827232; полувагон 63827240; трактор марки Т-150к, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 5 526,68 грн; причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки 2 ПТС - 4а, 1979 року, вартістю 1 138,84 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд першої інстанції зазначив, що: між сторонами дійсно існує спір з приводу визнання договору купівлі-продажу від 12 березня 2020 року недійсним та витребування майна з володіння ОСОБА_1 ; обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову, свідчать про те, що реальних розрахунків за спірним договором не проводилось, майно було відчужено за ціну, яка є нижчою від тієї ціни, за яку таке майно придбавалось;. у разі задоволення судом позовних вимог, може бути ускладнено виконання такого рішення, оскільки відповідач може відчужити вказане майно, передати його у користування, або іншим чином обтяжити.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони АТ «Українська залізниця» і філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця» вносити будь-які зміни до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ) щодо власника тепловоза чи напіввагонів, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про забезпечення позову не додані докази, що тепловоз та напіввагони на момент розгляду заяви в системі АБД ПВ не переоформлені на іншого власника/користувача, тобто відповідні зміни, які прохає позивач заборонити вносити, можуть бути вже проведені в системі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року про забезпечення позову скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні заяви ТОВ ВКП «Вантаж» про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_1 та іншим особам, які можуть вчиняти юридично значимі дії, відчужувати та передавати в лізинг: тепловоз, козловий кран, напіввагони, трактор, причіп, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на дату постановлення судом першої інстанції оскарженої ухвали - 11 травня 2021 року, напіввагони вже перебували на балансі нового власника - ТОВ «Польстер», яке не є стороною по справі, а тому вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, а також можливе рішення суду по суті спору, може вплинути на права та інтереси даного товариства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2022 року ТОВ ВКП «Вантаж» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року та залишити в силі ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції прийняв постанову з порушенням норм процесуального права та норм матеріального права, через невірне тлумачення постанов Верховного Суду і незастосування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. Зазначає, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Суд апеляційної інстанції не зважаючи на те, що договір купівлі-продажу від 12 березня 2020 року і його предмет (майно - напіввагони) є предметом розгляду даної справи, в оскаржуваній постанові посилається як на встановлену і належним чином оформлену процесуальну подію (належний і допустимий доказ) укладання даного договору, упускаючи при цьому відсутність оплати та протиправність укладання цього договору, приймаючи фактично остаточне рішення при розгляді правомірності винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову. Також позивач вказує, що факт вчинення відповідачем протиправних та не добросовісних дій щодо безпідставного відчуження спірного майна, підтверджується тим, що на час звернення ТОВ ВКП «Вантаж» з позовом до суду та заявою про вжиття заходів забезпечення позову, спірні напіввагони були у власності ТОВ ВКП «Вантаж», проте після подання позову відповідач почав їх штучно відчужувати шляхом внесення до уставного фонду новоствореної ним же разом з сином підприємства ТОВ «Польстер».

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_1 та іншим особам, які можуть вчиняти юридично значимі дії, відчужувати та передавати в лізинг: тепловоз, козловий кран, напіввагони, трактор, причіп. В іншій частині не оскаржується та в касаційному порядку не переглядається.

Позиція інших учасників справи

У липні 2022 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу ТОВ ВКП «Вантаж» залишити без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року - без змін.

Відзив обґрунтований тим, що позивачем в суді першої інстанції та в касаційній скарзі не було доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. З 17 лютого 2022 року (з дня ухвалення постанови Дніпровським апеляційним судом) до теперішнього часу спірне рухоме майно не відчужене, що свідчить про відсутність намірів власника рухомого майна у відчуженні, передачі в лізинг та інше та про безпідставність доводів касаційної скарги про ризики невиконання рішення суду.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2022 року поновлено ТОВ ВКП «Вантаж» строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі № 932/1829/21, витребувано справу з суду першої інстанції.

У липні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 21 червня 2022 року зазначено, що касаційна скарга містить підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

Фактичні обставини

Суд апеляційної інстанції встановив, що 12 березня 2020 року між ТОВ ВКП «Вантаж» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гусенко О. О., зареєстрований в реєстрі за № 945, відповідно до якого ТОВ ВКП «Вантаж» передає, а ОСОБА_1 зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму.

Майно, що відчужується за даним договором: тепловоз ТГМ-4 № 2708 - вартість 231 963,37 грн; козловий кран КК 32, зав. № 47, вартістю 70 676,97 грн; полувагон 63447049; полувагон 634470664; полувагон 63447072; полувагон 63447080; полувагон 63447106; полувагон 63447114: полувагон 63447122; полувагон 63447130; полувагон 63447148; полувагон 63447155; полувагон 63827182; полувагон 63827208; полувагон 63827216; полувагон 63827232; полувагон 63827232; полувагон 63827240; трактор марки Т-150к, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість 5 526,68 грн, причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки 2 ПТС - 4а, 1979 року, вартість 1 138,84 грн.

Вартість договору купівлі-продажу від 12 березня 2020 року складає 8 879 165,41 грн, які ОСОБА_1 повинен був сплатити на рахунок товариства не пізніше 15 березня 2020 року.

Також установлено, що протоколом № 4 учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Польстер» (далі - ТОВ «Польстер») від 01 серпня 2020 року ухвалено внести до основних засобів та відображати в балансі ТОВ «Польстер»: тепловоз ТГМ-4 № 2708 вартістю 231 963,37 грн; полувагон 63447049 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 634470664 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447072 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447080 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447106 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447114 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447122 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447130 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447148 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63447155 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63827182 вартість 571 323,97 грн; полувагон 63827208 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63827216 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63827232 вартістю 571 323,97 грн; полувагон 63827240 вартість 571 323,97 грн.

Листом № 50/232 від 01 лютого 2022 року філія «Головний інформаційно-обчислювальний центр» АТ «Українська залізниця» повідомила, що у відповідності з Порядком внесення (зміни) даних по власних вантажних вагонах до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів, затвердженим ЦЗМ-14/458 від 25 березня 2015 року, відомості по власних вантажних вагонах вносяться до Автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів.

По вказаних вантажних вагонах в кількості 15 одиниць, які внесені до основних засобів ТОВ «Польстер», станом на 01 лютого 2022 року в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів наявні відомості: власник ТОВ «Польстер» (код 430423), залізниця прописки - регіональна філія «Південна залізниця» (код 43), станція прописки - Куряж (код 441004). Дата реєстрація вагонів в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів - 25 січня 2021 року, 28 квітня 2021 року.

Позиція Верховного Суду

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 січня 2019 року у справі № 916/1974/18 вказано, що «4.3. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а також ймовірності ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. […]. Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета позову, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 березня 2019 року у справі № 922/1528/18 вказано, що «44. З огляду на викладене, судом у нинішній справі не може бути вжито будь-яких заходів забезпечення позову, які б обмежували легітимні приватні сподівання ТОВ «БЦ Кияночка», включаючи заборону реєстраційних дій щодо спірного майна, оскільки ТОВ «БЦ Кияночка» не є учасником нинішньої справи, при цьому законність торгів, на яких перемогло ТОВ «БЦ Кияночка» не є предметом спору у нинішній справі. 45. Такий підхід ґрунтується на принципі верховенства права, закріпленому у статті 129 Конституції України, відповідає засадам справедливого суду, закріпленим у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відображає реалізацію принципу необхідності дотримання при обранні заходу забезпечення позову належного балансу інтересів всіх зацікавлених осіб, суспільства, до яких у даному випадку, безумовно, належить ТОВ «БЦ Кияночка».

Встановивши, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням, зокрема, належності спірного майна ТОВ «Польстер», суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в оскарженій частині.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції при розгляді правомірності винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, фактично прийняв остаточне рішення, є необґрунтованими, оскільки під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом апеляційної інстанції не досліджувалась.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, які зроблені з дотриманням вимог закону.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче комерційне підприємство «Вантаж» залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче комерційне підприємство «Вантаж» в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_1 та іншим особам, які можуть вчиняти юридично значимі дії, відчужувати та передавати в лізинг: тепловоз, козловий кран, напіввагони, трактор, причіп залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук