Провадження №: 2-з/755/172/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Темп», Шоста київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Давиденко Людмила Олексіївна, про визначення розміру часток у спільній сумісній власності рівними, визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування за законом, визнання договору довічного утримання (догляду) в ј частці недійсним та скасування обтяження на ј частку квартири, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Темп», Шоста київська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нестеренко Людмила Олексіївна, про визначення розміру часток у спільній сумісній власності рівними, визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування за законом, визнання договору довічного утримання (догляду) в ј частці недійсним та скасування обтяження на ј частку квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2022 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на ј частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 похилого віку та має не дуже хороший стан здоров`я. На сьогоднішній день договір довічного утримання від 07 липня 2020 року на ім`я ОСОБА_3 не визнаний недійсним, тому на думку позивача остання має реальну можливість розпорядитись спірною квартирою, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: визнати розмір часток співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , на момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 47,60 кв.м., в тому числі житловою - 31,00 кв.м., рівними, а саме: по Ѕ частки за кожним із співвласників; визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею - 47,60 кв.м., в тому числі житловою - 31,00 кв.м., в порядку спадкування за законом; визнати договір довічного утримання (догляду), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 07 липня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нестеренко Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 751, в ј частці недійсним; скасувати заборону відчуження, зазначеного в договорі довічного утримання (догляду) від 07 липня 2020 року, нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нестеренко Л.О. (номер запису про обтяження: 37201518 від 07 липня 2020 року 15:20:26) в 1/4 частці квартири.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання (догляду), серія та номер 751, від 07 липня 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 754 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Отже, законом визначено, що ОСОБА_3 , як набувач, не має права відчужувати належне їй на підставі договору довічного утримання (догляду) майно до смерті ОСОБА_2 .

Посилання позивача на те, що вік та стан здоров`я ОСОБА_2 створює загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову є припущеннями.

Стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визначення розміру часток у спільній сумісній власності рівними, визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування за законом, визнання договору довічного утримання (догляду) в ј частці недійсним та скасування обтяження на ј частку квартири.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: