Справа № 681/726/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Горгулько Н.А.,

з участю секретаря судових засідань Олійник Л.А.,

представника позивача адвоката Куровського О.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку та господарських споруд, земельної ділянки та припинення права спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину половини житлового будинку з допоміжними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що становить ј частину від вказаного житлового будинку з допоміжними спорудами в цілому та земельної ділянки, щоналежать їм з відповідачем ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя та припинити право спільної сумісної власності на вказаний будинок і земельну ділянку.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, доручила представляти свої інтереси адвокату КуровськиомуО.О., який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Заслухавши сторони, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1, ч.2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 1992 року по 27 квітня 2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу 09 вересня 2004 року придбали нерухоме майно, а саме Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 2370 м2 ,що підтверджується даними свідоцтва про шлюб (а.с.8), свідоцтва пор розірвання шлюбу (а.с.9) копією договору купівлі-продажу Ѕ частини будинку та земельної ділянки (а.с.10-12).

Вищевказане майно, відповідно до ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільний житловий будинок на дві рівні частини, визнавши за позивачем право приватної власності на Ѕ частину половини житлового будинку з допоміжними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , що становить ј частину від вказаного житлового будинку з допоміжними спорудами в цілому та на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини вказаного будинку площею 1185 м2.

За таких обставин, зважаючи на викладене, суд вбачає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи в рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину половини житлового будинку з допоміжними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , належної на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , що становить ј частину від вказаного житлового будинку з допоміжними спорудами в цілому.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини житлового будинку з допоміжними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , належну на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , що становить Ѕ частину від площі земельної ділянки - 2370 м2 для обслуговування Ѕ частини житлового будинку, а саме 1185 м2.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку з допоміжними спорудами по АДРЕСА_1 та на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини вказаного будинку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Зобов`язати Полонське управління Державної казначейської служби України повернути для ОСОБА_2 сплачений нею згідно квитанції №48 від 09 серпня 2022 року на рахунок ГУК у Хмел.обл/Полонська мтг/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0022657, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його підписання суддею має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 жовтня 2022 року.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не встановлено, проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуюча Н.А.Горгулько