РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2525/21

19 вересня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кічури Г.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківської митниці, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.02.2019 ним подано до митного оформлення електронну вантажну декларацію № UА206010/2019/406968 на легковий автомобіль марки «Volvo», модель «V70», 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , бувшого у використанні.

22.02.2019 представниками Івано-Франківської митниці ДФС, за результатами розгляду поданої ним митної декларації та доданих до неї документів, здійснено коригування митної вартості транспортного засобу, та винесено рішення про коригування митної вартості товарів за № UА206000/2019/000170/2, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 14405 Євро, та відмовлено йому у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю, про що оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА206000/2019/00170.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, я звернувся з позовом до Івано-Франківського окружного адміністративний суду. Рішенням вказаного суду від 02.10.2019 його позов до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС за № UА206000/2019/00170 від 22.02.2019. Також визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за № UА206000/2019/000170/2 від 22.02.2019.

Згідно з порядком виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортного засобу для вільного обігу, ним був поміщений на склад митниці під митний контроль транспортний засіб марки «Volvo», модель «V70», 2015 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , по декларації № UА206010/2019/406968 від 21.02.2019.

Неправомірна відмова митного органу у митному оформленні товару, оформлення картки відмови у прийнятті митної декларації, спричинило несвоєчасність закінчення митних процедур. Вищезазначений транспортний засіб перебував на складі під митним контролем до 12.06.2019 року (включно).

12.06.2019 він змушений був здійсненими платіж за зберігання транспортного засобу на складі митниці у розмірі 19946,18 грн., що підтверджується квитанцією МД-1 № 645947 ДМС України, накладної № 27 від 12.06.2019, квитанції банку про оплату за зберігання на складі від 12.06.2020, повідомлення Івано-Франківської митниці від 11.06.2019, лист від Івано-Франківської митниці ДФС від 10.06.2019.

Незаконні дії митного органу, несвоєчасність закінчення митних процедур, спричинило затримання транспортного засобу під митним контролем, та заподіяння збитку у розмірі 19 946,18 грн. за надання додаткових, нічим не обумовлених послуг.

Також незаконним діями відповідача він та його сім`я були позбавлені користування транспортним засобом, він був змушений вишукувати додаткові кошти на оплату складу, транспорту, судових витрат, у зв`язку із судовими розглядами порушився його трудовий розпорядок.

Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду він оцінює в розмірі 6000 грн.

Таким чином, враховуючи висновки рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2019, визнання протиправними та скасування рішень Івано-Франківської митниці ДФС, вважає, що підлягає стягненню заподіяна йому матеріальна шкода у розмірі 19946,18 грн., та моральна шкода у розмірі 6000,00 грн., з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.

Короткий зміст відзиву на позов:

20.01.2022 від представника відповідача Івано-Франківської митниці поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає.

Так, 21.02.2019 декларантом ОСОБА_1 подано ЕМД № 206010/2019/406968 на транспортний засіб марки Volvo, модель - V70, номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску.

В даному випадку в рішенні про коригування інспектор зазначає, що спрацювала система управління ризиками, що означає, що митна вартість товару занижена. У зв`язку з цим було направлено запит до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN - кодами. В результаті чого митна вартість даного складає 14405,00 євро.

У зв`язку із вище наведеним, 22.02.2019 Івано-Франківською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості за № UА206000/2019/000170/2, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА206000/2019/00170.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 тільки 16.07.2019 звернувся до суду із позовною заявою.

За результатом розгляду, 02.10.2019 рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду позов по справі № 300/1526/19 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UА206000/2019/00170 від 22.02.2019. Також визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за № UА206000/2019/000170/2.

Після отримання рішення про коригування митної вартості та картки відмови, ОСОБА_1 міг скористатись своїм правом та розмитнити транспортний засіб, подавши митну декларацію з врахуванням рішення митного органу, а також міг скористатись положенням ст. 55 МК України для того, щоб випустити товар у вільний обіг, та мати змогу безперешкодно володіти та користуватися транспортним засобом. В подальшому, після вирішення справи, позивач міг звернутись із заявою про повернення надмірно сплачених платежів. Однак з моменту отримання картки відмови, а саме з 22.02.2019, транспортний засіб позивачем не був заявлений в жоден митний режим.

В зв`язку з цим, 27.03.2019 позивачем самостійно за власною заявою та ініціативою поміщено транспортний засіб марки марки Volvo, модель - V70, номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, на митний склад Івано-Франківської митниці ДФС, згідно акту прийому передачі № 16 вищезазначений транспортний засіб передан відповідальне зберігання.

ОСОБА_1 листом від 10.06.2019 № 894/10/09-70-03-24, Івано-Франківська митниця ДФС повідомила, що 25.06.2019 закінчується термін зберігання товару (легковий автомобіль Volvo, марки V70, 2015 року виготовлення), та про необхідність вжити відповідних дій щодо розміщення вказаного товару у відповідний митний режим із сплатою платежів його зберігання на складі митниці.

Разом з тим видача товарів та транспортних засобів зі складу митного органу здійснюється, враховуючи вимоги статті 242 Митного кодексу України, в частині відшкодування витрат за зберігання вантажу на складі митного органу. Враховуючи вище викладене, митницею повідомлено позивача, що видачу транспортного засобу зі складу митниці буде здійснено після оформлення уніфікованої митної декларації МД-1 та сплати відшкодувань за зберігання.

11.06.2019 Івано-Франківською митницею ДФС вручено позивачу повідомлення про відшкодування витрат за зберігання на складі митниці в розмірі 19672,23 грн.

Згідно дублікату квитанції № 6.1 позивачем сплачено 12.06.2019 кошти у якості відшкодування витрат за зберігання на складі митного органу. Відповідно до видаткової накладної № 27 від 12.06.2019, та уніфікованої митної декларації МД-1 серії КВ № 645947 від 12.06.2019, ОСОБА_1 відпущено транспортний засіб Volvo, марки V70, 2015 року виготовлення. При цьому при написанні заяви про поміщення транспортного засобу на митний склад, позивача було ознайомлено з тарифами та умовами згідно чинного законодавства.

Акцентування позивача про те, що він змушений був сплатити кошти за зберігання транспортного засобу на складі митниці через неправомірну відмову у митному оформленні є перебільшенням, оскільки позивач мав певний вибір перед собою відповідно до норм Митного Кодексу України, однак самостійно вирішив розмістити транспортний засіб на митний склад, усвідомлюючи про необхідність в подальшому оплатити за таке розміщення. Через свою необізнаність позивач і поніс додаткові незаплановані витрати.

Картка відмови, видана 22.02.2019, за особистою заявою позивача 23.03.2019 поміщено транспортний засіб на митний склад, та 12.06.2019 отримано товар зі складу, 20.06.2019 здійснено реекспорт ТЗ, з відповідним позовом про скасування рішення митного органу позивач звернувся тільки 16.07.2019, рішення суду набрало законної сили 17.01.2020.

10.06.2019 позивач оформив експортну декларацію № UА206010/2019/413914, згідно якої 20.06.2019 ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виїхав вказаним транспортом за межі території України, а 21.06.2019 повернувся та в`їхав в режимі тимчасове ввезення SТЕFURАК ІVАB, вже як громадянин Росії, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим транспортним засобом.

24.09.2021 року позивач оформив транспортний засіб Volvo, марки V70, 2015 року випуску, згідно митної декларації № UА206080/2021/002639 у зв`язку із запровадженням в Україні тимчасових правил так званого пільгового розмитнення автомобілів на іноземній реєстрації віком старше 5 років відповідно до Закону України №1402-ІХ ТА 1403-ІХ від 15.04.2021 року, та скористався передбаченими пільгами.

Таким чином твердження позивача про те, що у зв`язку із несвоєчасним закінченням митних процедур спричинило збитки позивачу у розмірі 19946,18 грн. є не вірним, оскільки позивачем самостійно виконано дії та обрано один зі способів, які визначені Митним кодексом України.

Щодо заявленої позивачем моральної шкоди зазначає, що позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи. Також позивачем не доведені самі негативні зміни у його житті. Окрім того позивачем не обгрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 6000 грн., та не підтверджено документально.

Короткий зміст відповіді на відзив:

25.01.2022 від позивача ОСОБА_1 поступила письмова відповідь на відзив, в якій зазначено, що він не погоджується з обставини, зазначеними у відзиві на позовну заяву.

Так, відповідно до порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення транспортного засобу для його вільного обігу, на вимогу митного органу, транспортний засіб було доставлено до зони контролю.

Статтею 238 Митного кодексу України визначено, що обов`язковій передачі митному органу для зберігай підлягають: товари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені.

Неправомірна відмова митного органу у митному оформленні товару, оформленні картки відмови у прийнятті митної декларації, спричинило несвоєчасність закінчення митних процедур. Вище зазначений транспортний засіб перебував на складі під митним контролем до 12.06.2019 року (включно).

Внаслідок безконтрольного застосування до нього митного контролю стала сплата ним коштів у розмірі 19916,18 грн. за надання додаткових, нічим не обумовлених послуг, і таке втручання митного органу в його права є фактичним втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Вважаю, що неправомірні дії митного органу порушили його права, та явилися фактичним втручанням на мирне володіння його майном на тривалий термін, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, зажадали додаткових зусиль для організації свого життя.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ГУ Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області за рахунок коштів державного бюджету України, завдану Івано-Франківською митницею, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь: матеріальну шкоду в розмірі 19946,18 грн.; моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн.; судовий збір в розмірі 908,00 грн. В подальшому в судові засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить завершувати розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача Івано-Франківської митниці в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2021 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2021 по даній справі замінено первісного відповідача Івано-Франківську митницю Державної фіскальної служби України, на належного відповідача Івано-Франківську митницю.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2022 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.05.2022 визначено проводити судові засідання по даній справі в режимі відеоконференції.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 22.02.2019 Івано-Франківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості за № UA206000/2019/000170/2, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА206000/2019/00170 (а.с. 47-49).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 16.07.2019 звернувся до суду із позовною заявою.

За результатом розгляду даного позову, 02.10.2019 року рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду позов по справі № 300/1526/19 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UА206000/2019/00170 від 22.02.2019. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за № UА206000/2019/000170/2. 17.01.2020 року вказане рішення набрало законної сили (а.с. 9-13).

27.03.2019 позивачем самостійно за власною заявою та ініціативою поміщено транспортний засіб марки Vоlvо, модель V70, номер кузова НОМЕР_2 , 2015 року випуску, на митний склад Івано-Франківської митниці. Згідно копії талону № 7722 від 21.02.2019 про доставку на ЗМК транспортного засобу, з тарифами по наданню послуг позивач ознайомлений (а.с. 14).

11.06.2019 Івано-Франківською митницею ДФС направлено повідомлення ОСОБА_1 про те, що відшкодування витрат за зберігання на складі митниці становить 19672,23 грн. (а.с. 15).

ОСОБА_1 листом від 10.06.2019 № 894/10/09-70-03-24 Івано-Франківська митниця ДФС повідомила, що 25.06.2019 закінчується термін зберігання товару (легковий автомобіль марки Vоlvо, модель V70, 2015 року випуску), та про необхідність вжити відповідних дій щодо розміщення вказаного товару у відповідний митний режим із сплатою платежів за його зберігання на складі митниці (а.с. 16).

Згідно дублікату квитанції № 6.1, позивачем сплачено 12.06.2019 кошти у якості відшкодування витрат за зберігання на складі митного органу. Відповідно до видаткової накладної № 27 від 12.06.2019, та уніфікованої митної декларації МД-1 серії КВ № 645947 від 12.06.2019, ОСОБА_1 відпущено транспортний засіб Vоlvо, модель V70, 2015 року випуску (а.с. 17-19).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Оцінюючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 201 Митного кодексу України товари з моменту пред`явлення їх митному органу до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем.

Частиною четвертою названої статті визначено, що на тимчасове зберігання під митним контролем із застосуванням положень цієї глави товари також можуть розміщуватися на митних складах або на складах митних органів.

Відповідно до частини 1 статті 242 Митного кодексу України, товари зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на зберігання та сплати відповідних митних платежів.

У відповідності до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідно до пункту 3 статті 263 Митного кодексу України товари, які протягом 30 днів з дня доставлення їх у митний орган призначення не поміщені у митний режим або не розміщені на складі тимчасового зберігання чи складі митного органу, набувають статусу таких, що зберігаються на складі митного органу.

Судом встановлено, що позивач після отримання рішення про коригування митної вартості та картки відмови, не розмитнив транспортний засіб подавши митну декларацію, а також відповідно до статті 55 МК України не випустив товар у вільний обіг.

27.03.2019 за заявою позивача транспортний засіб поміщено на митний склад Івано-Франківської митниці ДФС, внаслідок чого відповідно до вимог статті 242 Митного кодексу України, митницею нараховано витрати за зберігання вантажу на складі митного органу, з тарифами та умовами позивача було ознайомлено.

Таким чином позивачем не доведено спричинення збитків у розмірі 19946,18 грн. внаслідок несвоєчасного закінчення митних процедур, та причинного зв`язку між діями відповідача та фактом спричинення позивачу шкоди. Отже суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що правовідносини між позивачем виникли з приводу коригування митної вартості товару та його подальшого оскарження в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я зі смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдав фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу трима під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладе:-адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випа; встановлених законом

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, не доведенофакту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи, а також не обгрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 6000 грн.

Щодо посилань позивача на право мирного володіння його майном, визначеного ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказана норма не передбачає відшкодування моральної шкоди. При цьому положення ст. 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод можуть бути застосовані лише Європейським Судом з прав людини і не є самостійною підставою для ухвалення рішень національними судами про стягнення компенсацій.

При таких обставинах, позовні вимоги задоволенню не підлягають з мотивів їх недоведеності.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду:

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 49, 53, 54, 55, 242, 266 Митного кодексу України, ст.ст. 22, 1167, 1173, 1174 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 76-78, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосереднь до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Івано-Франківська митниця, , місцезнаходження юридичної особи: 76005, м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола 159.

Третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, , місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська 14.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 29.09.2022.