Справа № 201/4304/22
Провадження № 2/201/2417/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Помельнікової Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина,

В С Т А Н О В И В :

08.07.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, а саме позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. №2-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.08.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№27).

В позовній заяві позивачка посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.09.2013р., в подальшому, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2018р. шлюб було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає з нею, отже знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, з жовтня 2017р. вони з колишнім чоловіком проживають окремо, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Позивачка в судове засідання 06.10.2022р. не з`явилася, на е/пошту суду скерувала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Також просила справу розглядати за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№34).

Відповідач в судове засідання 06.10.2022р. також не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення засобами поштового зв`язку судової повістки та копії позову з додатками, які були відповідачем отримані особисто 01.09.2022р., шо підтверджується поштовим повідомленням наявним у матеріалах справи (а.с. №30).

Отже, відповідач, належним чином повідомлений про дату розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, враховуючи письмову заяву позивачки від 06.10.2022р., неявку відповідача, належним чином повідомленого про дату та час розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення у справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов для заочного розгляду справи, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме відсутня згода позивачки на такий розгляд по тексту позову та заяви до суду від 06.10.2022р. (а.с. №2-4, 34).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши долучені до позову докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що сторони з 21.09.2013р. перебували шлюбі, який було зареєстровано у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, під актовим записом №760 (а.с. №5).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2018р. у справі №201/18540/17, яке набрало законної сили 16.04.2018р., шлюб між сторонами розірвано (а.с. №8-9).

Судом встановлено, що батьком малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. №6).

Малолітній син мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , про що зазначає позивачка у позовній заяві, заперечень з цього приводу відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.07.2022р. до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України (в редакції від 03.07.2018р.).

При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, а також приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн. 40коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2022р. за майновими вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 08.07.2022р.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992грн. 40коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.