Справа № 445/130/22 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/1251/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

Секретар: Іванова О.О.

З участю: позивача ОСОБА_1 та її представника-адвоката Крет О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 445/130/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :

31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначає, що 18.03.2021 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення дітьми повноліття відповідач на їх утримання сплачував аліменти за судовим наказом в розмірі ј частини заробітної плати. Наймолодша дочка ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з чим стягнення аліментів було припинено. На даний час дочка ОСОБА_3 навчається на третьому курсі денного відділення у Відокремленому структурному підрозділі "Золочівський фаховий коледж Національного університету "Львівська політехніка", юридичного факультету, платної форми навчання та закінчує навчання в червні 2023 року. Вартість навчання 10 000,00 грн. на рік. Діти проживають разом з нею. Вважає, що відповідач повинен брати участь в утриманні дочки, має таку можливість, просить стягувати аліменти в розмірі ј заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дочкою 23 років. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати таку допомогу.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що донька ОСОБА_3 в даний час навчається на 3 курсі денної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Золочівський фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», форма навчання платна. Їй важко одній утримувати доньку і сплачувати за її навчання. Вважає, що відповідач має можливість і його обов`язок допомагати утримувати дочку на час її навчання. Відповідач має можливість надавати утримання на час навчання дочки, оскільки має постійне місце праці, інших утриманців немає. Також наголошує, що ні вона, ні донька ОСОБА_3 не знали про те, що судом залучено дочку до участі у справі , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до ст.360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05 лютого 2004 року (а.с.7).

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.03.2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з копії Судового наказу від 15.02.2021 року, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.13).

Згідно довідки №587 від 07.12.2021 року, виданої Відокремленим структурним підрозділом "Золочівський фаховий коледж НУ "Львівська політехніка", ОСОБА_3 навчається у даному навчальному закладі з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року за спеціальністю "Право" на платній основі, денна форма навчання. (а.с.14).

Вартість навчання ОСОБА_3 у ВСП "Золочівський коледж" - 10000,00 грн. за весь строк навчання. Плата вноситься щосеместрово, що підтверджується копією договору про надання освітніх послуг. (а.с.18-19).

Згідно довідки №400 від 07.12.2021 року, виданої НЦНГ України, ОСОБА_1 , 1981 р.н., разом з дітьми ОСОБА_4 , 2002 р.н., та ОСОБА_3 , 2004 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток НЦНГ України). (а.с.15).

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , яка є дочкою відповідача, на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувала навчання та не працювала, оскільки навчання на денній формі навчання позбавляє останню можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим вона є такою, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач в свою чергу є працездатною особою, отримує дохід, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідач, як батько дитини, яка продовжує навчання, має змогу надавати матеріальну допомогу до досягнення нею двадцяти трьох років. ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів, які б підтверджували неможливість сплачувати аліменти на період навчання дочки.

З огляду на зазначене, колегія суддів, враховуючи, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який має стабільний заробіток, вважає за можливе стягувати з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367 ч.1, 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/6 частини заробітної плати на час навчання, але не довше як до досягнення 23 річного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 992,40 грн. та за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1488,60 грн. - всього 2481,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк