Справа № 211/2524/22
Провадження № 2-о/211/89/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Маркози Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу в порядку окремого позовного провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ у місті Кривому Розі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На підтвердження своїх вимог заявник зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, УРСР. У 1990 році отримав неповну середню освіту в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме середня школа № 90. Продовжуючи навчання в Вечірній середній школі м. Жовті Води, у 1995 році він отримав повну загальну середню освіту. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи з 06.12.1991 по 22.04.1997 заявник мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . З 01.09.2010 по 25.06.2011 він навчався у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Синельниківський навчальний центр № 94», отримавши свідоцтво про присвоєння робітничої кваліфікації № НОМЕР_1 від 25.06.2011. З 19.08.2013 по 23.08.2016 він відбував покарання у виді позбавлення волі у Солонянській ВК-21. 03.04.2017 заявника було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 197 КУпАП, тобто за проживання без паспорту громадянина України, адміністратором центру надання адміністративних послуг «Віза» та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. З 26.03.2019 по 26.03.2021 він відбував покарання у виді позбавлення волі в Криворізькій УВП № 3.

Починаючи з дня свого народження по сьогоднішній день заявник постійно мешкав в Україні, іншого громадянства не має. Звернувшись у листопаді 2021 року до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у місті Кривому Розі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з метою оформлення та отримання паспорта громадянина України, йому було відмовлено. З наданої відповіді вбачається, що у зв`язку з відсутністю належних підтверджень його проживання на території України станом на 24.08.1991, йому відмовлено в отриманні паспорта громадянина України.

Враховуючи зазначене, зважаючи на те, що він у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Маркоза Н.О. у судовому засіданні при вирішенні даної заяви поклалася на розсуд суду.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що вона приходиться матір`ю ОСОБА_1 . Станом на 24.08.1991 син проживав з нею, навчався у Кривому Розі, у подальшому перебував у місцях позбавлення волі. Жив з нею від народження, за межі України не виїжджав.

Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи ОСОБА_4 , свідка, всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження: місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, Українська РСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.04.1975, актовий запис № 973, копія свідоцтва міститься у матеріалах справи (а.с. 5).

У 1990 році ОСОБА_1 отримав неповну середню освіту в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме закінчив середню школу № 90, що підтверджується свідоцтвом про неповну середню освіту серії НОМЕР_3 від 11.06.1990, копія свідоцтва міститься у матеріалах справи (а.с. 11).

Продовжуючи навчання у Вечірній середній школі м. Жовті Води, у 1995 році він отримав повну загальну середню освіту, що підтверджується атестатом про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_4 , який видано 16.06.1995 Вечірньою середньою школою м. Жовті Води, копія атестату міститься у матеріалах справи (а.с. 12).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради № 478 від 12.05.2021, ОСОБА_1 з 06.12.1991 по 22.04.1997 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , копія довідки міститься у матеріалах справи (а.с. 17).

З 01.09.2010 по 25.06.2011 заявник навчався у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Синельниківський навчальний центр № 94» та отримав свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації № 035260 від 25.06.2011, копія свідоцтва міститься у матеріалах справи (а.с. 13).

З 19.08.2013 по 23.08.2016 ОСОБА_1 відбував покарання у виді позбавлення волі у Солонянській ВК-21 Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою про звільнення серії ДНП № 37787 від 23.08.2016, копія довідки міститься у матеріалах справи (а.с. 14).

03.04.2017 заявника було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 197 КУпАП, а саме за проживання без паспорту громадянина України, адміністратором центру надання адміністративних послуг «Віза» та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, що підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення від 03.04.2017 серії КРМ № 008600, копія постанови міститься у матеріалах справи (а.с. 16).

З 26.03.2019 по 26.03.2021 ОСОБА_1 відбував покарання у виді позбавлення волі у Криворізькій УВП № 3, що підтверджується довідкою про звільнення серії ДНП № 07693 від 30.03.2021, копія довідки міститься у матеріалах справи (а.с. 15).

Заявник звернувся до Довгинцівсько-Металургійного міжрайонного відділу у місті Кривому Розі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України за адресою: 50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 3, з заявою про видачу паспорту громадянина України. Однак, листом № 1227-2708/000235-21 від 08.06.2021 заявнику повідомлено, що необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України станом на 24.08.1991, копія листа міститься у матеріалах справи (а.с. 10).

Також представником Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Маркозою Н.О. надано копію довідки Ф-1, заведену на громадянку ОСОБА_5 , яка свідчить, що остання мала паспорт громадянки СРСР та у подальшому отримала паспорт громадянки України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 чи 13.11.1991.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001, також Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі по тексту - Порядок).

Так, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» регламентовані випадки належності до громадянства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Пунктом другим цієї норми Закону встановлено, що особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до частин першої,другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української PCP на момент набрання законної сиди вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною першою статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02.06.2021, справа № 653/1308/18). Тобто, суд вважає, що наданими заявником документами підтверджується факт постійного проживання ОСОБА_1 до 24 серпня 1991 року у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та входила на момент проживання заявника до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). А тому для набуття громадянства України, зокрема отримання паспорту громадянина України можливо встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) дійсно постійно проживав на території України, а тому наявні підстави для задоволення заяви в порядку, передбаченому ст. ст. 315-319 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 81, 247, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко