Справа № 309/3659/21
Провадження № 2/309/868/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: Орос Я.В.

за участю секретаря: Гаклик Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Човганин М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої у зв`язку з неналежним виконанням медичним працівником своїх професійних обов`язків,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з неналежним виконанням медичним працівником своїх професійних обов`язків .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 05 серпня 2016 року близько 03.00 годин позивача було доставлено до пологового відділення Хустської районної лікарні для пологів. При поступленні до пологового відділення лікар ОСОБА_5 оглянув її та стан плоду за допомогою ультразвукової діагностики, взяли забір крові на аналізи. Зі слів лікаря, в неї повинні були початися пологи, а тому протягом дня до неї приходив лікар ОСОБА_5 , який її оглядав та якому вона повідомляла про всі зміни свого стану.

Приблизно о 16.00 годин цього дня на зміну заступив лікар ОСОБА_4 , якому вона повідомила про наявні болі. Лікар ОСОБА_4 послухав її та надав вказівку медсестрі ввести укол, який саме їй невідомо. З вечора 05.08.2016 року до опівночі вона постійно відчувала спочатку терпимі болі, а в 01.00 годині 06.08.2016 року в неї почалися сильні болі, а тому її чоловіком ОСОБА_6 визвано лікаря ОСОБА_4 , якому вона розповіла про сильні болі, на що лікар зробив їй обезболюючий укол. Потім в неї почалися кожні 7-10 хвилин перейми. Болі продовжувались до ранку 06.08.2016 року. Вранці до неї прийшла медична сестра, яка повідомила, що телефонував лікар ОСОБА_7 , який сказав їй готувати її до пологів. Прибувши лікар ОСОБА_7 оглянув її та розпорядився медсестрі відібрати у неї кров на аналізи та поставити їй крапельницю з препаратом для прискорення пологів. Лікар ОСОБА_7 був вже постійно біля неї, та повідомив, що в неї погані аналізи і серце дитини сталося бити частіше, а тому потрібно готуватися до хірургічної операції «Кесарів розтин». Її відвезли в операційний блок, де була проведено хірургічну операцію та вилучено дитину. Дитину за ініціативою її близьких родичів відразу відвезли в Мукачівську лікарню, через те, що лікарі повідомили, що відбулося внутріутробне інфікування дитини, яке вчасно лікарі не діагностували. Після 11- днів перебування в пологовому відділенні Хустської РЛ її було перевезено до дитини до Мукачівської обласної дитячої лікарні, де лікар ОСОБА_8 , що лікував її дитину повідомив, що в неї відбулося гниття плаценти, та дитина не могла отримувати кисень. Якщо би вчасно лікарями було діагностовано ці діагнози, то дитину було би врятовано без наслідків. Після 20-денного лікування дитини лікарями Мукачівської обласної дитячої лікарні встановлено діагноз дитині: важке-гіпоксично ішемічне ураження ЦНС, набряк головного мозку, ВШК-II ступеня, внутріутробне інфікування, ДН- III , ССН- II.

07 листопада 2016 року батько її чоловіка ОСОБА_9 та вона звернулися з заявою до Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про неналежне виконання професійних обов`язків медичними працівниками пологового відділення Хустської РЛ. За даним фактом слідчим відділенням Хустського районного управлінням НП ГУНП в Закарпатській області було внесено відомості до Єдиного Державного реєстру досудових розслідувань № 0000983 від 07.11.2016 року за ч.2 ст.140 КК України та повідомлено про підозру лікарю акушер-гінекологу ОСОБА_4 за ч.2 ст.140 КК України.

Органом досудового розслідування лікарю акушер-гінекологу ОСОБА_4 було висунуте обвинувачення про те, що він, у період з 17 години 05 серпня по 09 годину 06 серпня 2016 року перебуваючи на чергуванні в пологовому відділенні Хустської районної лікарні, розташованої за адресою місто Хуст вулиця Івана Франка, будинок №112, порушив вимоги посадової інструкції затвердженої 20 грудня 2011 року, передбачені розділом №2 «Завдання та обов`язки» та вимоги клінічного протоколу з акушерської допомоги «Нормальні пологи» затвердженого наказом Міністра охорони здоров`я № 624 від 03.11.2008 року, (далі «Протокол»), який передбачає послідовність дій та заходів медичних працівників, для забезпечення нормального перебігу пологів, виявленню відхилень перебігу пологів, відхилень у стані матері чи плода та своєчасного прийняття обґрунтованого рішення, щодо подальшої тактики ведення пологів та визначення обсягу необхідного втручання, який складається з опису ситуацій, необхідності виконання відповідних дій та заходів, визначення значень, без систематизації документу в розділи, параграфи, статті, частини, пункти підпункти тощо, по відношенню до породіллі ОСОБА_3 , яка у даний період часу в перед-родовому стані, знаходилася у даному пологовому відділенні. Клінічним «Протоколом» передбачено, що «результати спостереження за прогресом пологів, станом матері та плода, заноситься лікарем акушер-гінекологом до партограми.

Правильне заповнення та інтерпретація партограми сприяє ранньому виявлення відхилень перебігу пологів, відхилень у стані матері чи плода та допомагає своєчасно прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшої тактики ведення пологів та визначити обсяг необхідних втручань. Спостереження за станом роділлі і плода в І періоді пологів включає наступні процедури: оцінка стану плода: серцебиття плода в пологах реєструється шляхом: періодичної аускультації за допомогою акушерського стетоскопу, ручного допплерівського аналізатора або за показаннями шляхом електронного фетального моніторингу (кардіотокографія). Аускультація має проводитись кожні 30 хвилин протягом латентної фази та кожні 15 хвилин протягом активної фази першого періоду пологів». В порушення вказаних вимог «Протоколу», лікар ОСОБА_4 розпочав заповнення медичного документу «Партограма» 06.08.2016 о 02 годині, зазначивши початок активної фази І періоду, не заначивши передуючу «Латентну фазу» І періоду, тривалість якої згідно з «Протоколом» - «триває до 8 годин» відповідно, що найраніше о 18 годині 05.08.2016, під час перебуванні на чергуванні. Також, відповідно до клінічного протоколу акушерської допомоги; Дистрес плода при вагітності та під час пологів; затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я № 900 від 27.12.2006, який передбачає послідовність дій та заходів медичних працівників, для діагностики дистресу плоду при вагітності та пологах та вибору тактики ведення вагітності та пологів, без систематизації документу в розділи, параграфи, статті, частини, пункти підпункти тощо, у частині документу «Дистрес плода під час пологів» визначено, що метою спостереження за плодом під час пологів полягає у своєчасному визначенні дистресу плода, ознаками якого є патологічна частота серцевих скорочень (понад 170 уд./хв. або нижче 110 уд./хв.), та для діагностики дистресу плода під час пологів використовуються: метод аускультації серцебиття плода -визначення частоти серцевих скорочень за одну хвилину та Кардіотокографія (КТГ) - синхронний електронний запис серцевого ритму плода і маткових скорочень упродовж 10-15 хвилин, за визначеною методикою для встановлення діагностичних критеріїв. Також визначено, що при дистресі плода у пологах на КТГ зазвичай виявляється одна чи кілька патологічних ознак: тахікардія чи брадікардія, стійка монотонність ритму (ширина запису 5 уд./хв. і менше), ранні, варіабельні та особливо пізні децелерації з аплітудою понад 30 уд./хв. У свою чергу лікар ОСОБА_4 , не провівши вказані медичні заходи та відповідне належне спостереження за породіллею, згідно з вимог Клінічних протоколів з акушерської допомоги, не виявляв патології частоти серцевих скорочень плоду чи визначених патологічних ознак, передбачених клінічними протоколами, з метою вчасного діагностування дистресу плоду, у зв`язку з чим був виявлений з запізненням іншим лікарем, після заступання на зміну, 06.08.2016 о 10 годині 15 хвилин.

В рамках кримінального провадження було призначено комісійну судово-медичну експертизу, і згідно висновку експерта проведеної комісійної судово-медичної експертизи Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи №70 від 03 січня 2018 року визначено, що згідно вимог клінічного протоколу з акушерської допомоги «Нормальні пологи» (додаток до наказу МОЗ №624 від 03.11.2008 року) «результати спостереження за прогресом пологів, станом матері та плода, заноситься лікарем акушер-гінекологом до партограми. Правильне заповнення та інтерпретація партограми сприяє ранньому виявлення відхилень перебігу пологів, відхилень у стані матері чи плода та допомагає своєчасно прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшої тактики ведення пологів та визначити обсяг необхідних втручань. Спостереження за станом роділлі і плода в І періоді пологів включає наступні процедури: оцінка стану плода: серцебиття плода в пологах реєструється шляхом: періодичної аускультації за допомогою акушерського стетоскопу, ручного доплерівського аналізатора або за показаннями шляхом електронного фетального моніторингу (кардіотокографія). Аускультація має проводитись кожні 30 хвилин протягом латентної фази та кожні 15 хвилин протягом активної фази першого періоду пологів». У порушення вказаного протоколу, з початку латентної фази пологів аускультація серцебиття плоду не проводилася та звернута увага на медичний документ партограму, згідно якої активна фаза пологів розпочалася о 02 годині 06 серпня 2016 року, хоч згідно вищевказаного клінічного протоколу повинна проводитися кожні 30 хвилин, що призвело до пізньої діагностики дистресу плоду та вплинуло на стан новонародженого.

Виявлені при проведенні комісійної судово-медичної експертизи недоліки ведення пологів, призвели до пізньої діагностики дистресу плода, що вплинуло на стан здоров`я новонародженого не відноситься до тілесних ушкоджень за параметрами судової медицини, але знаходиться в опосередкованому наслідку до погіршення стану здоров`я новонародженої дитини.

Згідно протоколу №1, засідання клініко-експертної комісії з акушерства і гінекології департаменту охорони здоров`я Закарпатської ОДА від 13 березня 2019 року відзначено, що враховуючи висновки неонатологічного КЕК ОДЛ, ведення пологів не професійне, що обумовило народження дитини в стані важкої асфіксії та необхідності наступного тривалого лікування. Інвалідність дитини, згідно представленої документації, обумовлена вродженою вадою розвитку нервової системи: поренцефалічна лікворна кіста в скронево-тімяно-потиличній ділянці зліва. Внутрішня симетрична гідроцефалія помірного ступеня. Правобічний геміпарез. Проте, не може бути виключений негативний вплив патологічних пологів.

Згідно висновку експерта комісійної судово-медичної експертизи, проведеної експертами КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №1-2 від 24.07.2020, - інвалідність у дитини ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зумовлена патологією головного мозку поренцефалічною лікворною кістою в скронево-тімяно-потиличчній ділянці зліва. « ІНФОРМАЦІЯ_2 » -це порожнина у речовині головного мозку яка містить спинномозкову рідину. Справжня поренцефалія є вродженою аномалією розвитку, в основі якої лежить порушення у міграції клітин, що беруть участь у формуванні головного мозку. Вона може бути генетично обумовлена або виникати під дією токсичних і/або ішемічних чинників на плід. Вторинна (несправжня, псевдопоренцефалія, набута) є результатом вогнищевої деструкції речовини головного мозку, що спричинена черепно-мозковими травмами, запальними процесами у головному мозку (менінгіт, енцефаліт, вентрикуліт тощо), ішемічним чи геморагічним інфарктом, або ятрогенними захворюваннями (пункція головного мозку тощо). Згідно медичної документації (УЗД від 22.01.16 р- у термін 16 тиж., від 18.03.16р 20 тиж., від 22.06.16р. 34 тиж) немає даних про наявність поренцефалічної кісти (ПЕК) у плода. На КТ головного мозку, зроблених 12.08.2016 р. ( у віці 6 днів) і 22.08.2016 р. ( у віці 16 днів) не знайдено цього дифекту, а описана «геморагічна трансформація» ділянок ішемічного ураження головного мозку у новонародженої дитини з ознаками гіпоксично-ішемічної енцефалопатії (ГІЕ) внаслідок перенесеної асфіксії. Беручи до уваги наявні клінічні докази того, що дитина ОСОБА_10 могла перенести інтранатальну асфіксію (потреба у реанімації й ознаки енцефалопатії після народження, ознаки поліорганної недостатності в перші 71 години життя, дані про дистрес плода під час пологів, тощо), асоціація асфіксії й інфаркту цілком ймовірна. Поренцефалічна кіста могла утворитись на місці геморагічного інфаркту, описаного на обох томограмах. Також у висновку експерта зазначено, що в історії пологів не зазначені підстави призначення 05.08.2016 р о 22:00 год. у прелімінарному періоді спазмолітика. Не визначений ступінь акушерсько-перинатального ризику, не проведена оцінка біофізичного профілю плода (БПП). Відсутні записи періодичної аускультації серцебиття плода або дані КТГ (кардіотокографія, електронний фетальний моніторинг). Початок першого періоду пологів визначений 06.08.2016 р. о 02 год.00 хв і у історії пологів призначено «спостереження і контроль за частотою серцевих скорочень, пори вказане, до моменту (06.08.2016 о 10;15 год) коли був діагностований «дистрес плода» записів лікарів в історії пологів немає. Також визначено, що дії медичного персоналу у плані спостереження і ведення пологів у роділлі ОСОБА_3 не відповідали Наказу МОЗ України №624 зв 03.11.2008 р. (клінічний протокол з акушерської допомоги «Нормальні пологи»). При веденні пологів за умови регулярного спостереження лікуючим лікарем (або черговим) за вагітною, дистрес плода можна було діагностувати вчасно, виконати всі дії і попередити виникнення тяжких наслідків у новонародженої.

Таким чином, протоколом №1, засідання клініко-експертної комісії з акушерства і гінекології департаменту охорони здоров`я Закарпатської ОДА від 13 березня 2019 року, комісійної судово-медичної експертизи проведеної Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи №70 від 03 січня 2018 року, висновком експерта комісійної судово-медичної експертизи, проведеної експертами КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №1-2 від 24.07.2020 року встановлена протиправність дій лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_4 , який з 17.00 годин 05.08.2016 року до 09.00 годину 06.08.2016 року неналежно здійснював спостереження за мною вагітною ОСОБА_3 та плодом, що призвело до тяжких наслідків, а саме ушкодження здоров`я та інвалідності дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок несумлінного ставлення лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_4 до своїх професійних обов`язків, який не здійснював спостереження за станом породілі та плода в частині оцінки стану плода, не діагностував ускладнення під час пологів, що призвело до пізнього діагностування ускладнення, чим самим лікарем акушер-гінекологом ОСОБА_4 була надана неякісна медична допомога, що призвело до інвалідності новонародженої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зумовлена: Патологією головного мозку. Поренцефалічна лікворна кіста в скронево-тім`яній-потиличній ділянці зліва. Внутрішньої симетричної гідроцефалії помірного ступеня. Правобічний геміпарез.

Згідно виписки з протоколу лікарської консультативної комісії № 018/598 від 18 травня 2018 року донька позивача ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною інвалідом.

За результатами досудового розслідування обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.140 КК України направлено на розгляд Хустського районного суду.

06.09.2021 року у ході проведення підготовчого засідання по розгляду обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник Човганин М.І. заявили клопотання до суду про те, що ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України не визнає, просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні № 0000983 внесеному до ЄРДР від 07.11.2016 року, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України.

07.09.2021 Хустським районним судом клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КК України задоволено. Звільнено ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 п.3 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження закрито. Поданий у рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_3 цивільний позов залишено судом без розгляду.

Як видно обвинувачений ОСОБА_4 не визнаючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КК України, водночас заявивши клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, не бажав довести в суді свою невинність у висунутому йому обвинуваченні.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справа № 345/2618/16-к від 19 листопада 2019 року висловив правову позицію про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в порядку цивільного судочинства.

Вказана подія, завдала їй страшного удару і потрясіння та призвела до стресу на грунті переживань і психологічного перевантаження, що викликало нервове виснаження, психічну роздратованість. Її донька ОСОБА_10 знаходиться під постійним лікарським спостереженням. Внаслідок отриманої травми дитина ОСОБА_10 визнана дитиною-інвалідом до 18 років та потребує тривалого курсу реабілітації за індивідуальною програмою реабілітації інваліда, що призвело до порушення її нормального та звичного способу життя та повністю змінило її життя. Інвалідність дитини не дає їй спокою про її майбутнє, чи зможе дитина розвиватися та виховуватися нормальним життям та усвідомлення цієї обставини завдає її додаткових моральних страждань.

На момент вчинення протиправних дій лікар акушер гінеколог ОСОБА_4 перебував у трудових (службових) відносинах з відповідачем Хустською районною лікарнею, назва якої на даний час змінена на Комунальне некомерційне підприємство «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради, що підтверджується наказом головного лікаря Хустської районної лікарні №8-к від 02.02.2010 року.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

За цих обставин позивачем заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди з відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради, працівником якої є лікар акушер - гінеколог Данко Віктор Вікторович в розмірі 2 400 000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на наведені в позовній заяві обставини, просить їх задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позовну.

В судовому засіданні представник третьої особи Човганин М.І. суду ствердив, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаним позовом, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Заперечення обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування так і самою позивачкою при написанні даного позову було проігноровано та не вказано інші обставини, які були встановлені у відповідних експертних висновках, які виключають будь-які протиправні дії ОСОБА_4 відносно спостереження за вагітною.

А саме згідно з висновку експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи за №1-2 від 17.12.2019 року зазначено, що представлені комісії медичні дані не містить достатньої інформації для прицільної оцінки акушерських дій під час пологів в контексті своєчасності й адекватності діагностики порушень стану плоду і відповідних втручань.

Крім того, цим висновком експерта встановлено, що виникнення патологій можна запобігти на етапі планування вагітності і медико-генетичному обстеженні батьків, за умови раннього звернення вагітної у жіночу консультацію і регулярного її (консультації) відвідування, спостереження за вагітною лікарем жіночої консультації з дотриманням усіх методичних рекомендацій щодо спостереження й обстеження вагітної, вказаних у протоколах МОЗ України.

Водночас, ведення вагітної ОСОБА_3 лікарем жіночої консультації Хустської РП не повністю відповідало Наказу МОЗ України «Про організацію амбулаторної акушерсько - гінекологічної допомоги в Україні» за №417 від 15.07.2011 року. На облік до лікаря жіночої консультації вагітна стала 22.01.2016 року, у терміні вагітності 12 тижнів. Жіночу консультацію відвідала тільки 4 рази, останнє відвідування було 22.06.2016 року, в той час, як оптимальна кількість відвідувань на допологовому етапі становить в середньому 10-12 разів.

Із вказаного випливає, що виникнення патологій можна було запобігти на етапі планування вагітності і медико-генетичному обстеженні позивачки та її чоловіка, а також оптимальній кількості відвідувань позивачкою жіночої консультації.

Всупереч вказаному позивачка та її чоловік не зробили відповідних обстежень на етапі планування вагітності та позивачкою не виконано оптимальної кількості відвідувань до жіночої консультації.

О 09 год. 00 хв. 06 серпня 2016 року ОСОБА_4 здав свою зміну лікарю пологового відділення ОСОБА_7 , який у свою чергу прийняв зміну та не встановив жодних порушень щодо спостереження ОСОБА_4 за вагітною, оскільки відсутні будь-які записи (застереження) в медичних документах.

В подальшому, дистрес плоду у породіллі ОСОБА_3 розпочався о 10 год. 15 хв. 06 вересня 2016 року, після чого було невідкладно проведено оперативне родорозрішення шляхом кесаревого розтину в ургентному порядку.

06 вересня 2021 року ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження по даній справі.

Відповідно до ст. 6 п. 2 КЗПЛ "Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". Визнати вину особи можна тільки в обвинувальному вироку суду. У справі Грабчук проти України ЄСПЛ визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив: При закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 2000 року (див. п. 17) слідчий використав слова: "в діях [заявниці] є склад злочину" та "моменту, коли [заявниця] вчинила злочин", а Володимир-Волинський суд зазначив, що в діяннях заявниці "вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 167 Кримінального кодексу України" ( 2341-14 ). Такі твердження суперечать презумпції невинуватості. Тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

Із вказаного випливає, то звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не підтверджує визнання особою вини, оскільки дане суперечило б презумпції невинуватості. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно роз`яснень п. 1 Постанову №12 від 23.12.2005 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування до особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи, про визнання її невинуватою у злочині, а передбачені законом підстави звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема у зв`язку із закінченням строків давності, визнаються нереабілітуючими. З урахуванням того, що від кримінальної відповідальності може звільнятись лише та особа, яка зобов`язана її нести, вирішенню питання про звільнення від кримінальної відповідальності має передувати і точне встановлення фактичних обставин і правильна кваліфікація вчиненого злочину. На це орієнтує і Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, згідно якого при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися у тому, що діяння, яке поставлено особі у провину, дійсно мало місце, що вони містить склад злочину, особа винувата у вчиненні останнього, а також, що умовами та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом України та лише після цього має бути постановлено (ухвалено) відповідне судове рішення у визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України.

Таким чином, ОСОБА_4 погоджуючись на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.140 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та на закриття кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 49 КК України, що є нереабілітуючими підставами, хоч не фактично але погодився, що судом точно встановлені фактичні обставини справи та дана правильна кваліфікація вчиненого ним злочину, а судом було встановлено, що діяння, яке поставлено ОСОБА_4 у провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину за ч.2 ст. 140 КК України та останній винуватий у його вчиненні.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

7 вересня 2021 ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України - закрито, а ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності. Ухвала набрала законної сили.

У вказаній ухвалі, судом встановлено наступні обставини. ОСОБА_4 як лікар акушер-гінеколог Хустської районної лікарні у період із 17 години 05 серпня по 09 годину 06 серпня 2016 року, перебуваючи на чергуванні в пологовому відділенні Хустської районної лікарні, розташованої за адресою м. Хуст вул. Івана Франка, 112, порушив вимоги посадової інструкції затвердженої 20 грудня 2011 року, передбачені розділом №2 «Завдання та обов`язки» та вимоги клінічного протоколу з акушерської допомоги «Нормальні пологи» затвердженого наказом Міністра охорони здоров`я №624 від 03.11.2008 року, який передбачає послідовність дій та заходів медичних працівників, для забезпечення нормального перебігу пологів, виявленню відхилень перебігу пологів, відхилень у стані матері чи плода та своєчасного прийняття обґрунтованого рішення, щодо подальшої тактики ведення пологів та визначення обсягу необхідного втручання, який складається з опису ситуацій, необхідності виконання відповідних дій та заходів, визначення значень, без систематизації документу в розділи, параграфи, статті, частини, пункти підпункти тощо, по відношенню до породіллі ОСОБА_3 , яка у даний період часу в передродовому стані знаходилася у даному пологовому відділенні. Клінічним протоколом передбачено, що результати спостереження за прогресом пологів, станом матері та плода, заноситься лікарем акушер-гінекологом до партограми. Правильне заповнення та інтерпретація партограми сприяє ранньому виявлення відхилень перебігу пологів, відхилень у стані матері чи плода та допомагає своєчасно прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшої тактики ведення пологів та визначити обсяг необхідних втручань. Спостереження за станом породіллі і плода в І періоді пологів включає наступні процедури: оцінка стану плода: серцебиття плода в пологах реєструється шляхом: періодичної аускультації за допомогою акушерського стетоскопу, ручного доплерівського аналізатора або за показаннями - шляхом електронного фетального моніторингу (кардіотокографія). Аускультація має проводитись кожні 30 хвилин протягом латентної фази та кожні 15 хвилин протягом активної фази першого періоду пологів.

У порушення вказаних вимог протоколу лікар ОСОБА_4 розпочав заповнення медичного документу «Партограма» - о 02 годині 06.08.2016 року, зазначивши початок активної фази І періоду, не зазначивши передуючу «Латентну фазу» І періоду, тривалість якої згідно з «Протоколом» - триває до 8 годин відповідно, що найраніше о 18 годині 05.08.2016, під час перебування на чергуванні. Також, відповідно до клінічного протоколу акушерської допомоги "Дистрес плода при вагітності та під час пологів" затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №900 від 27.12.2006, який передбачає послідовність дій та заходів медичних працівників, для діагностики дистресу плоду при вагітності та пологах та вибору тактики ведення вагітності та пологів, без систематизації документу в розділи, параграфи, статті, частини, пункти підпункти тощо, у частині документу «Дистрес плода під час пологів» визначено, що метою спостереження за плодом під час пологів полягає у своєчасному визначенні дистресу плода, ознаками якого є патологічна частота серцевих скорочень (понад 170 уд./хв. або нижче 110 уд./хв.), та для діагностики дистресу плода під час пологів використовуються: метод аускультації серцебиття плода - визначення частоти серцевих скорочень за одну хвилину та Кардіотокографія (КТГ) - синхронний електронний запис серцевого ритму плода і маткових скорочень упродовж 10-15 хвилин, за визначеною методикою для встановлення діагностичних критеріїв. Також визначено, що при дистресі плода у пологах на КТГ зазвичай виявляється одна чи кілька патологічних ознак: тахікардія чи брадікардія, стійка монотонність ритму (ширина запису 5 уд./хв. і менше), ранні, варіабельні та особливо пізні децелерації з амплітудою понад 30 уд./хв. У свою чергу лікар ОСОБА_4 , не провівши вказані медичні заходи та відповідне належне спостереження за породіллею, згідно з вимог Клінічних протоколів з акушерської допомоги, не виявляв патології частоти серцевих скорочень плоду чи визначених патологічних ознак, передбачених клінічними протоколами, з метою вчасного діагностування дистресу плоду, у зв`язку з чим був виявлений з запізненням іншим лікарем, після заступання на зміну 06.08.2016 року о 10 год. 15 хв.

Таким чином лікар ОСОБА_4 , внаслідок недбалого ставлення до своїх професійних обов`язків та несумлінного їх виконання, з початку латентної фази та під час активної фази пологів породілі ОСОБА_3 , аускультацію серцебиття плоду та Кардіотокографію з необхідною періодичністю та методикою не проводив, відповідно не встановив наявність патологічних ознак та не діагностував «дистрес плоду», не визначив необхідність зміни тактики ведення пологів через екстренне розродження, хоча мав таку можливість, так як вказані дії були здійснені іншим лікарем яким діагностовано дистрес плоду та проведено екстренне розродження шляхом «кесаревого розтину», що призвело до пізньої діагностики дистресу плода, спричинення інтранатальної асфіксії й інфаркту та утворення поренцефалічної кісти на місці геморагічного інфаркту, у новонародженої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та як результат її тривалого лікування та встановлення інвалідності, відповідно настання для неї важких наслідків, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі злочинною недбалістю лікаря ОСОБА_4 , який не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 140 КК України неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 , останній не заперечував проти винесення такого рішення.

При цьому, з точки зору цивільного судочинства, ухвала суду про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, зумовлює виникнення у потерпілих (позивачів) цивільно-процесуального права на пред`явлення позову, а відносини з відшкодування шкоди трансформуються в деліктні зобов`язання щодо відшкодування шкоди завданої злочином.

Відповідно до ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Зазначені норми є загальними для відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Суд зазначає, що положення ст.1172 ЦК України стосуються відшкодування як майнової, так і моральної шкоди. Також, у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами) визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України (ст. 23, ст. 1167 ЦК України) особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд дійшов висновку, що позивачу безперечно спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які пов`язані з інвалідністю дочки, при цьому позивач постійно відчуває біль, горе, значні душевні страждання.

Водночас, як встановлено судом, наказом відділу охорони здоров`я Хустської районної державної адміністрації № 8 К від 02.02.2010 ОСОБА_4 призначено на посаду лікаря акушера-гінеколога пологового відділення Хустської районної лікарні, назва якої на даний час змінена на Комунальне некомерційне підприємство «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, саме Комунальне некомерційне підприємство «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради, як самостійна юридична особа, є належним відповідачем, оскільки судом встановлено, що станом на 06.08.2016 ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з останнім.

Поряд з цим, суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у позивача ОСОБА_3 , яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди для стягнення з відповідача з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне стягнути з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради на користь позивача ОСОБА_3 400000 (чотириста тисяч) гривень.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути в дохід держави судовий збір з відповідача. Позивачкою пред`явлено позов на суму 2 400 000 грн., і судом такий позов задоволено частково на суму 400 000 грн. Відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись, - ст..ст. 4, 5,12,13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 задоволити частково .

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради ( 90400 м. Хуст вул. І.Франка № 113 ) на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 мешканки АДРЕСА_1 400 000 грн. (чотириста тисяч гривень) моральної шкоди.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Хустська центральна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської міської ради ( 90400 м. Хуст вул. І.Франка № 113 ) на користь держави 4000 грн. (чотири тисячі гривень) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 3 жовтня 2022 р.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.