Дата документу 03.10.2022
Справа № 332/1957/22
Провадження № 4-с/334/30/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В.,

розглянувши цивільну справу № 332/1957/22 за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича,

встановив:

30.09.2022 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя на підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2022 надійшла цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2022 вказана цивільна справа направлена для розгляду Ленінському районному суду м. Запоріжжя у зв`язку з тим, що місцезнаходження приватного виконавця знаходиться на території Дніпровського району м. Запоріжжя, а отже виконавчий напис нотаріуса виконується там же.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що передбачено статтею 447 ЦПК України.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, ухвалених судом першої інстанції.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса), такий спір має бути вирішений адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 КАС України.

Отже нормами ЦПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Такий висновок містить пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 826/7941/17, який відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, вважаю за необхідне повернути дану справу на розгляд до Заводського районного суду м. Запоріжжя як помилково направлену до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

При цьому слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у частині першій статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил підсудності є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, вважаю за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Заводського районного суду м. Запоріжжя як помилково надіслані Ленінському районному суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 28, 31, 258-261, 268 ЦПК України, суддя

постановив:

цивільну справу № 332/1957/22 за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Антона Юрійовича повернути Заводському районному суду м. Запоріжжя (69106, м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, буд. 65).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: