Провадження №2/524/1226/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнення грошової компенсації за половину вартості неподільного майна, припинення права власності на майно, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти сторонами було набуто квартиру АДРЕСА_1 . Шлюб між ними розірвано і на даний час між ними не досягнуто домовленості щодо розподілу вказаної квартири. Після розірвання шлюбу квартира перебуває у володінні відповідача. У зв`язку із чим вважає, що в порядку поділу майна подружжя квартира має бути залишена відповідачу з виплатою компенсації в сумі 635415 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. На запитання суду повідомив, що між сторонами виникли неприязні стосунки, а тому позивач позбавлений можливості проживати в спірній квартирі. Повідомив, що позивач не має наміру проживати в спірній квартирі, оскільки у нього є інші родина. Домовленості щодо викупу його частки з відповідачем не досягнуто.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, про що надала суду відзив. У відзиві відповідач вказала, що квартира набута сторонами у спільну часткову власність, а тому вважає необґрунтованим посилання позивача на положення законодавства, що регулюють відносини спільної сумісної власності. Звертала увагу на те, що позивач має безперешкодний доступ до квартири, а тому його посилання на створення перешкод є безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що позивач не надав суду доказів порушення своїх прав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

20 червня 2022 року у справі № 524/8489/21 постановлено ухвалу про відмову у прийнятті та об`єднанні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнення грошової компенсації за половину вартості неподільного майна, припинення права власності на майно.

21 липня 2022 року відкрито провадження по справі.

30 вересня 2022 року закрито підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

29.06.2004 приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. посвідчив договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 купили в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується копією договору та копією витягу про реєстрацію права власності №4025534 від 02.07.2004.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В ст.365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд відхиляє посилання позивача та його представника на норми Цивільного та Сімейного кодексів України, що регулюють питання спільної сумісної власності з огляду на те, що сторони набули нерухоме майно у спільну часткову власність.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

При вирішенні справи суд враховує те, що сторони набули спірну квартиру у спільну часткову власність, а тому вимоги позивача щодо поділу нерухомості регулюються нормами про припинення права особи на частку у спільному майні.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку».

Так, оцінюючи наявність та доведеність існування підстав, визначених в п.п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України суд відзначає наступне.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав суду копію договору купівлі-продажу, копія витягу про реєстрацію права на нерухоме майно, копію технічного паспорту на квартиру.

На думку суду, вказані докази не підтверджують наявність підстав, визначених в п.п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, а саме незначність частки, неподільність речі та неможливість спільного володіння.

Крім іншого, суд враховує заперечення відповідача щодо стягнення із неї вартості частки позивача у праві спільної часткової власності.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для припинення права власності позивача на частку в спільному майні.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем суд покладає на позивача.

Крім того, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст. 81, 142, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнення грошової компенсації за половину вартості неподільного майна, припинення права власності на майно.

Судові витрати покласти на позивача.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.10.2022

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ