Справа № 298/866/22
Номер провадження 2/298/268/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Лютянської М.С.

при секретарі Коваль А.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дитини ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано шлюб рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року. Від шлюбу в них народилась одна дитина: син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначав, що на даний час він проживає в будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_1 та своїми батьками: матір`ю - ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою Великоберезнянської селищної ради. Позивач вказував на те, що на даний час відповідачка ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, а він має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання, має змогу забезпечити свого сина всім необхідним. Також позивач зазначив, що він постійно слідкує за станом здоров`я свого сина, його розвитком, виховує та піклується про нього, у нього із сином існує прив`язаність один до одного. Крім того, він не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, не веде аморальний спосіб життя. Оскільки колишня дружина ніде не працює, немає самостійного доходу, та хоче виїхати з країни і з дитиною проживати не бажає, то позивач вважає за доцільне залишити їхнього неповнолітнього сина з ним. Просить суд визначити місце проживання сина з ним.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують, просять його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про те, що просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти того, щоб їхній неповнолітній син проживав разом з батьком ОСОБА_1 на його вихованні та утриманні. Також в заяві зазначає, що оскільки згідно рішення суду з позивача було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина, однак вона відмовляється від аліментів, оскільки син проживає з батьком та знаходиться на його повному утриманні та вихованні.

Представник третьої особи служби у справах дітей Великобрезнянської селищної ради Ужгородського району в судове засідання не з`явився, однак подав до суду лист, в якому зазначається, що оскільки між сторонами по справі немає спору щодо визначення місця проживання їхньої неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування не може надати відповідний висновок по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у сторін по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільна дитина син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 . Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Визначено місце проживання сина з матір`ю ОСОБА_2 та стягнуто на її користь аліменти з позивача на утримання сина. Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 , в якій вона зазначає, що не заперечує проти того, щоб їхній неповнолітній син проживав разом з батьком ОСОБА_1 на його вихованні та утриманні. Також в заяві зазначає, що оскільки згідно рішення суду з позивача було стягнуто аліменти на її користь на утримання сина, однак вона відмовляється від аліментів, оскільки син проживає з батьком та знаходиться на його повному утриманні та вихованні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, Так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Враховуючи всі обставини справи в сукупності, з огляду на визначений Декларацією прав дитини принцип, діючи винятково в інтересах дитини, враховуючи вік дитини, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, інші обставини, суд вважає, що місцем проживання дитини слід визначити за місцем проживання батька, що буде відповідати її інтересам та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права виховувати дитину, утримувати її та спілкуватися з нею, а батько не повинен чинити матері у цьому перешкод.

Отже, за встановлених у судовому засіданні обставин,та те, що між сторонами відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.76,81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.141 Сімейного кодексу України,суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце фактичного проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча М.С.Лютянська