Справа № 201/3251/22
Провадження № 2/201/2149/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С,

при секретарі Максимовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з батьком,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 червня 2022 року надійшла справа за указаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 26 червня 2009 року було укладений укладено шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 455. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що спільне життя із відповідачкою не склалося, оскільки протягом останнього часу, що передував остаточному припиненню шлюбних відносин та розпаду родини, стосунки погіршувались, часто виникали сварки, у зв`язку з втратою взаєморозуміння, кохання, поваги та довіри один до одного тощо. З грудня 2021 року позивач з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У грудні 2021 року відповідач пішла з родини та залишила позивача разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 . Станом на день подання цього позову спільна з відповідачем неповнолітня донька проживає разом із позивачем та перебуває на повному його утриманні. З урахуванням викладеного позивач просив суд шлюб з відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з позивачем.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 червня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

До суду 07 липня 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою судді від 07 липня 2022 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху.

Ухвалою судді від 19 липня 2022 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій остання просила суд розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла заява про визнання позову, в якій остання не заперечувала проти розірвання шлюбу та зазначила, з грудня 2021 року перебуває у стосунках з іншим чоловіком та проживає окремо від позивача та спільної доньки, проти залишення проживання неповнолітньої доньки разом із позивачем не заперечує.

Також відповідач до суду надала заяву, в якій просила суд справу розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

У відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач та відповідач 26.06.2009 року уклали шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис № 455, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 08.09.2009 р. складено відповідний актовий запис № 1392, що підтверджується свідоцтвом про народження (виданим повторно), серії НОМЕР_2 від 20.06.21 року.

З грудня 2021 р. подружні відносини між сторонами припинені, саме з цього періоду сторони проживають окремо, подружніх відносин та спільного побуту не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Неповнолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з грудня 2021 р. проживає разом з позивачем.

Як зазначив позивач у позовній заяві та ці обставини були визнані відповідачем,у грудні 2021 року відповідач пішла з родини та залишила позивача разом з неповнолітньою донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже станом на день подання цього позову спільна з відповідачем неповнолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із позивачем та перебуває на повному його утриманні.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відповідно до ст.112СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст.105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст.112СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 2 ст.114СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази по справі у їх сукупності та співставленні між собою з увагою на їх належність та допустимість, застосовуючи до обставин, які вони доводять та до спірних правовідносин наведені законодавчі норми, суд виходить з наступного.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, приймаючи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде суперечить правам та інтересам позивача, враховуючи той факт, що будь-які відомості які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про залишення проживати неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу з позивачем, суд зазначає наступне.

Між сторонами відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, оскільки вимоги про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини позивачем не ставилось, а лише заявлялася вимога про залишення проживання неповнолітньої дочки сторін із батьком.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, що підтверджується Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01. 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19)

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини, .однак , матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача щодо залишення проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після розірвання шлюбу.

Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з батьком задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 26 червня 2009 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 455, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1 984,80грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев