Провадження № 2/686/5115/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

03 жовтня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.,

при секретарі Ковалі І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець Терлеєв Іван Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Сіроко Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Терлеєв Іван Миколайович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач вказав, що в липні 2022 року на його адресу надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І.М., в якому містилась постанова про відкриття виконавчого провадження № 67637220 від 23.11.2021 року, підставою для винесення якої слугував виконавчий напис нотаріуса № 13395 від 28.10.2021 року та те, що з нього на користь TOB «СІРОКО ФІНАНС» стягнуто заборгованість в розмірі 23089 грн. 91 коп.

Він вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 13395 від 28.10.2021 року про стягнення з нього заборгованості в розмірі 23089,91грн. вчинений всупереч чинного законодавства України та не підлягає виконанню з наступних правових підстав.

Зокрема, підставою його вчинення слугував Договір позики № 75424641 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.06.2021 року, стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», яке набуло право стягнення на підставі Договору факторингу № 019-010721 від 01.07.2021 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС».

Оскільки йому нічого не було відомо про Договір факторингу №019-010721 від 01.07.2021 року про набуття права стягнення грошових коштів ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС», а тому зазначений розмір заборгованості, який зазначений у виконавчому написі № 13395 від 28.10.2021 року є щонайменше безпідставним та незаконним в силу норм цивільного законодавства України.

Окрім того, йому також не відомо про Договір позики № 75424641 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 04.06.2021 року, який слугував підставою чинення виконавчого напису, оскільки такого Договору ніколи не укладав.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлення до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунень порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Однак, нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 13395 від 28.10.2021 року не переконався в тому, чи є будь-які належні докази того, що ОСОБА_1 отримував будь-які вимоги від ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС», що в свою чергу свідчить про протиправність вчинення оскаржуваного напису нотаріуса.

ОСОБА_1 заперечує в повному обсязі будь-яку заборгованість перед ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» за виконавчим написом № 13395 від 28.10.2021 року.

Як на підставу вчинення виконавчого напису №13395 від 28.10.2021 року нотаріус посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Однак, постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року було внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (Порядок № 1172 в редакції від 10.12.2014 року), зокрема п.2 доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/41, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного України від 01.11.2017 року визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 року № 662.

Таким чином, нотаріальна дія вчинена приватним нотаріусом щодо вчинення виконавчого напису № 13395 від 28.10.2021 року не була передбачена чинним законодавством України, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/41 було визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема в частині доповнення переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а тому вчинення нотаріальної дії є безпідставною та незаконною.

Отже, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у порядку на підставі виконавчш написів нотаріусів.

Таким чином, як вбачається із вищенаведеного, на момент вчинення виконавчого напису № 13395 від 28.10.2021 року сума заборгованості Позивача перед ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» не була безспірною, та враховуючи те, що у приватного нотаріуса не було повноважень на вчинення даної нотаріальної дії, а тому є всі наявні підстави для визнання виконавчого напису № 13395 від 28.10.2021 року таким, що не підлягає виконанню.

З врахуванням наведеного позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, зареєстрованого в реєстрі за № 13395 від 28.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» грошових коштів в розмірі 23089 грн. 91 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та вирішити питання судових витрат.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного рішення суду не заперечив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідмолявся у встновленому законом порядку.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.було вчинено виконавчий напис № 13395 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» у загальному розмірі 23089,91грн.за кредитним договором № 75424641 від 04.06.2021 року, який укладений із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яке на підставі Договору факторингу № 019-010721 від 01.07.2021 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС». Згідно із вказаним виконавчим написом заборгованості складається з: 6850грн.- прострочений основний борг; 15539,91грн. - прострочені проценти. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, в розмірі 700грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 23089,91грн.

Строк платежу за кредитним договором настав 29.06.2021 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.06.2021 року по 24.10.2021 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Терлеєва І.М. від 23.11.2021 року було відкрито виконавче провадження №67637220, по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса № 13395 від 28.10.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.

Вказані обставини підтверджуються: виконавчим написом № 13395 від 28.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.; постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області від 23.11.2021 року ВП№67637220.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

На підставі пунктів 3.1. та 3.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Згідно п.2.1 глави 16 вказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 вказаного Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 1 вищевказаного Переліку документів передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року№ 137/1666/16-ц.

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 зазначила наступне.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (п.п.78-83).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 (п.87).

Проте, незважаючи на вищевказані вимоги закону, ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» звернулось до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус в свою чергу всупереч правилам, встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинила виконавчий напис № 13395 від 28.10.2021 року, яким з позивача звернуто стягнення на користь ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» 23089,91грн.заборгованості за кредитним договором № 75424641 від 04.06.2021 року, який нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ст.81 ЦПК України відповідачем ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» суду не надано доказів того, що: позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № 75424641 від 04.06.2021 року. У зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення.

Не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками, тобто безспірності заборгованості.

Таким чином, вчиняючи 28.10.2021 рокувиконавчий напис № 13395, приватний нотаріус Сазонова О.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13395 вчинений 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» у загальному розмірі 23089,91грн.за кредитним договором № 75424641 від 04.06.2021 року, який укладений із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яке на підставі Договору факторингу № 019-010721 від 01.07.2021 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС».

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з ТзОВ «СІРОКО ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1488,60 грн.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Адвокат Клюцук В.П. надавав ОСОБА_1 правничу допомогу відповідно до Договору про надання правової допомоги від 28.07.2022р. та Додатку №1 до нього. Сума гонорару згідно вказаного договору становить 5000грн., що сплачуються в готівковій формі в повному розмірі в момент підписання даного договору.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від від 28.07.2022р. Адвокат виконав умови договору про надання професійної правничої допомоги, надавши послуги на загальну суму 5000грн., перелік яких та їх вартість зазначені у вказаному акті.

Відповідно до акту приймання-передачі грошових коштів від 28.07.2022р. ОСОБА_1 сплатив адвокату 5000грн..

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,133, 137, 141, 247,258,259,263-265,280 ЦПК України, ст.ст.15,16,18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, який зареєстрований в реєстрі за № 13395 щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» заборгованості за договором позики № 75424641 від 04.06.2021 року в загальному розмірі 23089,91грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (, адреса: 03035, м.Київ, вул.Митрополита Василя Липківського, 45, оф. 510 А) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 1488,60 грн. судового збору, 5000грн. витрат на правничу допомогу, а разом 6488,60грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (, адреса: 03035, м.Київ, вул.Митрополита Василя Липківського, 45, оф. 510 А).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець Терлеєв Іван Миколайович (адреса: 29000, м.Хмельницький, вул. Грушевського, буд. 87, каб. 405), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна (адреса: 01133, м.Київ, Бульвар Лесі України, буд. 9, каб. 134).

Дата складання повного тексту рішення суду 10.10.2022 року.

Суддя: