Справа № 211/7262/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2022 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Кушнарьової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Територіальний сервісний центр 1248 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації поновлення державної реєстрації та витребування майна із чужого володіння,-
Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2021 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Територіальний сервісний центр 1248 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації поновлення державної реєстрації та витребування майна із чужого володіння передано до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу за підсудністю.
Ухвалою суду від 25.02.2022 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
01.06.2022 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Григорук В.О. підготовче засідання відкладено.
05.07.2022 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чухонцева Д.В. подала письмові пояснення по справі, зазначивши, що досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 КК України не завершилось судовим розглядом, зібрані під час досудового розслідування докази не були піддані аналізу й не оцінені судом, не зроблено висновки щодо достовірності проведення судових експертиз та їх результатів у сукупності з іншими доказами, результати такого аналізу та дослідження не знайшли свого викладу у відповідному акті правосуддя. Вважає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є добросовісними набувачами автомобіля. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того зазначила, що Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2021 року (справа №212/1399/20) за позовом ОСОБА_1 вже вирішувалося питання зазначеного спору в даному позові.
Ухвалою від 26.08.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням представника ОСОБА_4 адвоката Григорук В.О.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягає з підстав, викладених в позові, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх представники до судового засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавали, будь яких клопотань на адресу суду від них не надходило. Ухвалою суду від 22.09.2022 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).
Суд, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до положень ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина 2статті 16 ЦК України).
За змістом частин 2, 3статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Щодо позиції представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чухонцевої Д.В. про розгляд Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи №212/1399/20, рішенням від 20.05.2021 року відмовлено в задоволення позовних вимог, визнання договорів комісії, купівлі - продажу та свідоцтв недійсними, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності, витребування майна. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.09.2021, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не вірно визначено склад співвідповідачів у даному спорі. Оскільки позивачем змінено склад співвідповідачів, та змінено предмет та підстави спору, відсутні підстави для закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Судом встановлено, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ G 320» номер кузова (VIN) НОМЕР_1 від 04.04.2009 року було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 04.04.2009 року.
Діючи від імені ОСОБА_1 12.01.2019 року на підставі довіреності, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О., ОСОБА_5 звернулась із заявою до Територіального сервісного центру 1248 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES-BENZ G 320» у зв`язку із втратою попереднього та отримала свідоцтво про право реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.01.2019 року. На підставі письмової заяви ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 остання отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.01.2019 року.
Між ОСОБА_1 (комітент) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (комісіонер) було укладено договір комісії № 7664/19/000294 від 15.01.2019 року на підставі якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу, модель «MERCEDES-BENZ G 320», колір чорний, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_5 , зареєстрований за власником (комітентом) 12.01.2019 року за ціною не нижче узгодженої сторонами 980 000 гривень.
На підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу № 7664/19/000294 від 15.01.2019 року, укладеним між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , автомобіль «MERCEDES-BENZ G 320», колір чорний, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_5 було продано ОСОБА_3 за 980 000 гривень.
ОСОБА_4 (комітент) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (комісіонер) 16.01.2019 року уклали договір комісії № 7664/19/000297 на підставі якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу, модель «MERCEDES-BENZ G 320», колір чорний, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 за ціною 980 000 гривень.
Згідно висновку експерта в цьому кримінальному провадженні від 05.08.2019 року № 28/1.1/888 підписи, розташовані у графах «комітент - прізвище, ініціали, підпис уповноваженої особи» в двох екземплярах договору комісії № 7664/19/000294 від 15.01.2019 року, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підписам ОСОБА_1 ..
Судом встановлено, що при укладанні довіреності 12.01.2019 року про отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого на належний ОСОБА_1 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ G 320», модель G320, 1998року випуску, шасі № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_5 , у зв`язку з фізичною вадою (травма правої руки), довіритель ОСОБА_1 , власноручно підписатися не міг, за його особистим проханням та за дорученням, в його присутності та присутності приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дацко Ярослава Олексійовича, довіреність підписав ОСОБА_6 . Таким чином, підписати договір комісії №7664/19/000294 від 15.01.2019, яким проведено договір купівлі-продажу транспортного засобу марка, модель «MERCEDES-BENZ G 320», колір чорний, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 за ціною 980 000 гривень, за фізичною вадою ОСОБА_1 не міг, а відтак цей правочин укладений за відсутності волевиявлення позивача на укладення договору, що не відповідає частини3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. За таких обставин всі послідуючі договір комісії від 15.01.2019 за №7664/19/000294 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , договір комісії від 16.01.2019 за №7664/19/000297 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , є такими, що укладені з порушеним вимог цивільного законодавства.
Позивачем доведено належними та допустими доказами, що він особисто не укладав Договір комісії №7664/19/000294 від 15.01.2019 року з ФОП ОСОБА_2 , на підставі якого остання здійснила відчуження цього автомобіля. Відповідачами у справі не надані будь які докази на спростування вказаних позивачем доводів та доказів.
Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
ЦК України передбачено як один із способів захисту порушених прав віндикація або реституція.
Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положенняст.388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконної володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч.1 ст.388 ЦК України.
Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 р. у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 р. у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.11.2018 р. у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст.387-388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог ст.ст.387-388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 18.12.2019 р. у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19) відповідно дост.387 ЦК України та ч.3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачами не заявлено суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Єдиним способом відновлення становища позивача у даному випадку є витребування транспортного засобу автомобіля «MERCEDES-BENZ G 320», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , з незаконного чужого володіння на користь позивача із реєстрацією права власності за позивачем, як за дійсним власником транспортного засобу.
У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав власності запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем і у такий спосіб будуть захищені права позивача, як власника.
За вищевикладених обставин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, на що позивачка надала докази, а тому позовну заяву слід задовольнити.
Позивач при подачі позову сплати судовий збір у сумі 2724,00 гривень, а тому на підставі ст.141 ЦПК України суд, задовольняючи позов у повному обсязі, стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір в рівних частинах в кожного по 908,00 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.387,388 ЦК України, ст.ст.10,12,13,18,76,81, 141,247,258, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Територіальний сервісний центр 1248 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації поновлення державної реєстрації та витребування майна із чужого володіння - задовольнити.
Скасувати державну реєстрацію прав власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 на автомобіль «MERCEDES-BENZ G 320», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 на підставі якої Територіальним сервісним центром 1248 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області було видане Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 15.01.2019 року.
Витребувати у ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_10 транспортний засіб-автомобіль «MERCEDES-BENZ G 320», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_10 на автомобіль «MERCEDES-BENZ G 320», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 у зв`язку із чим Територіальним сервісним центром 1248 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області було видане Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 16.01.2019 року.
Зобов`язати Територіальний сервісний центр 1248 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області поновити державну реєстрацію право власності на транспортний засіб автомобіль «MERCEDES-BENZ G 320», номер кузова (VIN) НОМЕР_1 за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 .
Стягнути з Фізичної особи підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2724,00 гривень по 908,00 гривни з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 27.09.2022 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Суддя: Н. М. Ваврушак