Справа № 143/87/22
16.09.2022 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря судових засідань Затоковенко Т.О.,
представника позивачки- адвоката Гончарука Р.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Самородової О.П.,
представника органу опіки та піклування Павліченко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Погребище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Погребищенської міської ради про визначення місця проживання дитини, -
В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Погребищенської міської ради про визначення місця проживання дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.01.2019 був розірваний. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , однак питання визначення місце проживання дитини рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами не визначалося. За рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.11.2018 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 .. На даний момент між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Позивачка стверджує, що створила всі умови для проживання дитини, син прихильний до неї, не бажає проживати з батьком, а його проживання з матір`ю відповідає інтересам дитини, у зв`язку з чим просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 31.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Відповідачу визначено строк для надання відзиву на позовну заяву.
22.02.2022 від представника відповідача адвоката Самородової О. П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
22.02.2022 до суду також надійшло клопотання від позивачки ОСОБА_2 про долучення доказів.
11.03.2022 від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов про зміну способу участі у вихованні дитини.
04.05.2022 від представника позивачки адвоката Гончарука Р. О. надійшло клопотання пор витребування у Органу опіки та піклування висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю, яке ухвалою суду від 04.05.2022 було задоволено.
11.05.2022 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про долучення до матеріалів зустрічної позовної заяви квитанції про сплату судового збору.
15.06.2022 від Служби у сравах дітей Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області надійшов Висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини.
Ухвалою суду від 22.06.2022 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.
Ухвалою суду від 21.07.2022 підготовче судове засідання закрито. Справа призначена до розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Гончарук Р. О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказав, що у разі задоволення позовних вимог витрати позивачки на правничу допомогу залишити за нею.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Самородова О. П. в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечували.
Представник Органу опіки та піклування Павліченко О. А. у вирішенні спору покладалася на розсуд суду.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Беззаперечно встановлено, що 25.03.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_1 , який рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 30.01.2019 був розірваний (а. с. 8-9).
Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області (а. с. 14).
Як вбачається з Витягу №194 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27.01.2022, з 14.09.2020 малолітній ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 (а. с. 15).
Відповідно до Акту обстеження умов проживання, у житловому будинку створені відмінні умови для проживання та виховання малолітнього ОСОБА_4 , наявне окреме спальне місце, робоче місце, одяг по сезону, планшет для навчання (а. с. 13).
За рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.11.2018 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 10-11).
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Погребищенської міської ради 09.06.2022 №194, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Погрбищенської міської ради вважає, що при визначенні місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права та інтереси неповнолітнього жодним чином порушені не будуть (а. с. 81-82).
Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі ч. 1ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно з ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разів атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Із системного тлумачення наведених норм права випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають виходити із того, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
На підставі наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем ОСОБА_1 , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси малолітньої дитини та інших осіб, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , відповідає інтересам дитини, підстав, передбачених у сімейному законодавстві, які б перешкоджали цьому, судом не встановлено, а тому позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Судові витрати залишити за сторонами.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено 26.09.2022.
Суддя