Справа № 274/7663/21
Провадження № 2/0274/664/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"19" вересня 2022 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря - Дерманської О.В.,

представника відповідача 2 - Шумович Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Державного підприємства "Бердичівське лісове господарство" про визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

08.12.2021 ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 073024, виданого 27.12.2010 року на ім`я Державного підприємства «Бердичівське лісове господарство», згідно якого Державне підприємство «Бердичівське лісове господарство» є постійним користувачем земельної ділянки площею 124, 8361 га цільове призначення для ведення лісового господарства на землях Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області;

- вилучити з вищевказаної земельної ділянки площею 124,8361 га цільове призначення для ведення лісового господарства помилково включену земельну ділянку площею 0,43 га з житловим будинком та господарськими будівлями та земельною ділянкою для ведення ОСГ за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Позивач є спадкоємцем до майна померлого, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований на неприватизованій земельній ділянці, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Померлий батько позивача набув права власності на спірний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.1973. На той час будинковолодіння знаходилось у межах поселення хутір Морочки Бердичівського району.

У 1959-1961 роках частина земель Великонизгірецької сільської ради перейшла у користування ДМ «Бердичівське лісове господарство» і хутір Морочки був обсаджений по периметру лісовими насадженнями. Земельна ділянка на якій розташований вищевказаний житловий будинок була помилково включена до земель лісогосподарчого призначення. Проте будинковолодіння та присадибна ділянка площею 0, 43 га продовжували використовуватись як землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення ОСГ.

За життя батько отримав дозволи на приватизацію земельної ділянки на якій знаходиться вказане домоволодіння, проте оформити не встиг.

Позивач вказує, що після смерті батька він успадкував не лише належне йому майно, а й права, зокрема право на приватизацію земельних ділянок під будівництво і обслуговування житлового будинку та ведення ОТГ.

Відповідно до державного акта постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №073024 виданого 27.12.2010 на ім`я ДП «Бердичівське лісове господарство», останнє є постійним користувачем земельної ділянки площею 124, 8361 га призначеної для ведення лісового господарства, яка розташована на території Великонизгірецької сільської ради.

У зв`язку з тим, що до складу вищевказаної земельної ділянки входить спірна земельна ділянка площею 0, 43 га, якою користувався батько позивача помилково включена до земельної ділянки вказаної у вищевказаному державному акті позивач просить позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на позовну заяву директор ДП «Бердичівське лісове господарство» Олександр Мудревський позовні вимоги не визнав та вказав, що твердження позивача щодо того, його померлому батькові ОСОБА_2 належали майнові права на користування спірною земельною ділянкою площею 0, 43 га не обґрунтовані та нічим не підтверджені. Також є безпідставними твердження позивача щодо того, що спірна земельна ділянка мала цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

Протягом 2009-2010 батько позивача звертався до ДП «Бердичівське лісове господарство» щодо вирішення питання приватизації спірної земельної ділянки площею 0, 30 га, а не 0, 43 га як зазначає у позові позивач. Проте йому не надавалась засвідчена нотаріально письмова згода землекористувача на вилучення спірної земельної ділянки зі складу земельної ділянки ДП «Бердичівське лісове господарство». Даний факт свідчить про те, що за життя ОСОБА_2 не здійснив приватизацію спірної земельної ділянки через відсутність на це законних підстав.

При цьому представник відповідача, посилаючись у відзиві на розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610 -р «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», яке було чинне до 14.06.2017 вказує, що дане розпорядження не допускало здійснення Держкомлісгоспом та підприємствами, які входили до сфери його управління, відчуження та зміні цільового призначення земельних лісових ділянок, які знаходились у їх користуванні.

Також представник відповідача у відзиві вказує, що на виконання розпорядження голови Бердичівської РДА від 05.11.2010 № 638 ДП «Бердичівське лісове господарство» надано у користування земельну ділянку площею 124 8361 га з кадастровим номером :11:000:0002 з цільовим призначенням «для ведення лісового господарства» розташована на землях Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Проте, а ні розпорядження, а ні державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 124 8361 га серії ЯЯ № 073024 від 27.12.2010 не оспорювалися і не скасовувалися. Отже вони являються чинними та підтверджують законне право відповідача на володіння, користування та розпорядження даною земельною ділянкою.

Твердження позивача щодо того, що спірна земельна ділянка помилково включена до земель лісового господарства також являється хибним, оскільки згідно державного акта на право користування землею серії Б № 022948 від 1984 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право користування землею № 27, виконкомом Бердичівської районної ради народних депутатів УРСР було надано у безстрокове користування Бердичівському лісгоспу Бердичівського району Житомирської області земельну ділянку площею 7091, 0 га в межах згідно плану землекористування, для використання у лісовому господарстві. При цьому земельна ділянка площею 0, 43 га знаходилась в межах вищевказаної земельної ділянки площею 7091, 0 га, що підтверджує її належність на час видачі даного державного акту до земель лісового господарства.

Окрім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що ДП «Бердичівське лісове господарство» є спеціалізованим державним лісогосподарським підприємством, яке відповіло до статуту здійснює свою діяльність з ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів, в тому числі в межах Чорноліського лісництва керуючись Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Бердичівське лісове господарство», який затверджено Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням м. Ірпінь 2019 року.

Відповідно пояснювальної записки Проекту організації та розвитку лісового господарства від 2019 року (інв. 62) лісовий квартал № 30 в межах якого розташована спірна земельна ділянка, віднесений до Чорнолозького лісництва (територія Семенівської сільської ОТГ). У даній пояснювальній записці вказано, що Бердичівський лісгосп був організований у 1938 році (в подальшому ДП «Бердичівське лісове господарство»). Перше лісовпорядкування лісів, які входять до складу лісгоспу проводилось у 1927 році, що свідчить про те, що спірна земельна ділянка належала до земель лісогосподарського призначення ще задовго до придбання померлим ОСОБА_2 будинку, якій на ній розташований.

Той факт, що земельна ділянка площею 0, 43 га розташована на землях лісового фонду доводиться «Планом лесонасаждений Чернолозького лесничества» від 1967 року; планшетом № 3 лісовпорядкування 2008 року; планшетом № 8 лісовпорядкування 2008 року (із зображенням кварталу 30 Чорнолозького лісництва ДП «Бердичівський лісгосп» (лісовпорядкування 2008 року). Таким чином право користування ДП «Бердичівське лісове господарство» спірною земельною ділянкою відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України також підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Представник ДП «Бердичівське лісове господарство» у відзиві посилаючись на статті 18, 19, 20, ч. 7 116, ч. 5, ст. 149 ч.ч. 1, 2, 164 ч. 1 п. «б» Земельного кодексу України вказує, що спірна земельна ділянка на якій знаходиться будинок по АДРЕСА_1 розташована на землях, які відносяться до земель лісогосподарського призначення. Вилучення вищевказаної спірної ділянки повинно здійснюватись згідно рішення уповноваженого органу державної влади за згодою ДМ «Бердичівський лісгосп» та за погодженням з КМУ.

Оскільки зазначені рішення та погодження не були отримані ні попереднім власником, ні позивачем, то вилучення у ДП «Бердичівське лісове господарство» спірної земельної ділянки призведе до порушення прав відповідача та незаконної зміни її цільового призначення. У зв`язку з чим представник ДП «Бердичівське лісове господарство» просить відмовити у задоволенні позову(а.с. 31-39).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 13.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження (а.с. 19).

Протокольною ухвалою від 23.08.2022 підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду по суті(а.с. 132-133).

Позивач у судове засідання не з`явився, на адресу суду спрямував заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Від представника відповідача сільського голови Семенівської сільської ради Бердичівського району Наталії Семенюк у матеріалах справи міститься клопотання, в якому вона просить проводити розгляд справи за наявними у справі доказами за відсутності представника сільської ради.

Представник відповідача ДП "Бердичівське лісове господарство" Шумович Н.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала із підстав, наведених у відзиві.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 є особою із інвалідністю першої групи, що вбачається із копії пенсійного посвідчення (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 02.06.2021 та Витягу із Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_1 набув права власності, в порядку спадкування після ОСОБА_3 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв. м, що розташований на неприватизованій земельній ділянці (а.с. 8, 9,10).

Начальник Головного управління Держкомзему у Житомирській області у листі від 27.10.2009 року роз`яснив ОСОБА_2 , що земельна ділянка, на яку він претендує, відноситься до земель лісогосподарського призначення та знаходиться в постійному користуванні ДП «Бердичівське лісове господарство». Вилучення земельних ділянок площею до 1 г, що перебувають у державній власності для несільськогосподарських потреб здійснюється обласними державними адміністраціями (а.с. 11).

Із Державного акта серії ЯЯ № 073024 від 27.12.2010 земельна ділянка площею 124,8361 га, кадастровий номер 00001 із цільовим призначенням для ведення лісового господарства, розташована на території Великонизгірецької сільської ради перебуває у постійному користуванні ДП «Бердичівське лісове господарство» (а.с. 12).

Із викопіювання з плану лісокористування Чорнолозького лісництва ДП «Бердичівське лісове господарство», урочище «Трикутник» вбачається місце розташування земельної ділянки, яка перебуває у тимчасовому користування ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до довідки в.о. директора ДП «Бердичівське лісове господарство» 01.08.2009 відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2008 року в лісопарковій частині зеленої зони Чорнолозького лісництва квартал 30, виділ 3, площею 0,40 га рахуються землі без деревної лісової рослинності, яка знаходиться у тимчасовому користуванні на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.1973 року, як спадковість в ОСОБА_2 (а.с. 14).

Із висновку директора ДП «Бердичівське лісове господарство» від 22.02.2010, виданого строком на 1 рік попередньо було погоджено вилучення земельної ділянки, на якій розміщений приватний будинок і відноситься до категорії нелісових із складу земель лісогосподарського призначення ДП «Бердичівське лісове господарство» в кв. 30 вид. 3 Чорнолозького лісництва площею 0,3 га в тому числі для обслуговування будинку, площею 0,1 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,2 га (а.с. 15).

Відповідно до рішення від 15.07.2010 сесія Великонизгірецької сільської ради від надала погодження на внесення присадибної земельної ділянки площею 0,43 га ОСОБА_2 в межі населеного пункту після офіційного вилучення з користування даної земельної ділянки в ДП «Бердичівське лісове господарство» (а.с. 16).

Відповідно до інформації із Державного земельного кадастру земельна ділянка, кадастровий номер :11:000:0002, категорія - для ведення лісового господарства, площею 124,8361, що розташована на території Великонизгірецької сільської ради перебуває у державній власності в користуванні ДП «Бердичівське лісове господарство» (а.с. 50, 51).

Відповідно до Державного акта на право користування землею від 1984 року, Бердичівському лісгоспу Бердичівському району Житомирської області передано у користування 7091,0 га землі в безоплатне користування. Серед переданих земель перебували землі в урочищі Олександрівка, площею 324 га в межах якого розташована спірна земельна ділянка ( а.с. 52-62).

Норми права, які застосовані судом

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно статті 56 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни та юридичні особи у встановленому законом порядку можуть набувати у власність для лісорозведення земельні ділянки, а також можуть мати у власності ліси, створені шляхом лісорозведення на набутих у власність у встановленому законом порядку земельних ділянках, а також самозалісені ділянки на набутих у власність у встановленому законом порядку земельних ділянках.

Статтею 57 ЗУ України передбачено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Фізичні та юридичні особи мають право на віднесення до земель лісогосподарського призначення земельних ділянок (у тому числі самозалісених), що перебувають у їх власності і належать до усіх категорій земель (крім земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), а також на ведення на них лісового господарства.

За положеннями ч. 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 11 ст. 120 ЗУ України якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

За положеннями ч. 13 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня отримання поданого у встановленому порядку клопотання припинити право постійного користування земельною ділянкою, на якій розміщений відповідний об`єкт, та передати її у власність або оренду набувачу права власності на такий об`єкт.

Пропущення строку подання клопотання, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу права власності на відповідний об`єкт у передачі йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.

Відповідно до ч. 14 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, набувач має право використовувати таку земельну ділянку для доступу та обслуговування такого об`єкта. Порядок користування земельною ділянкою набувачем визначається договором між ним та землекористувачем.

У разі недосягнення згоди сторонами щодо порядку користування відповідною земельною ділянкою, такий порядок користування визначається судом.

Згідно ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально.

Відповідно до ч. ч.7,8 ст. 150 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, - з Кабінетом Міністрів України.

Зміна цільового призначення земель сільськогосподарського, лісогосподарського призначення здійснюється за умови відшкодування власником земельної ділянки (а для земель державної та комунальної власності - користувачем) втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, крім випадків, визначених законом. Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про зміну цільового призначення земельної ділянки в таких випадках здійснюється за умови надання її власником (а для земель державної та комунальної власності - користувачем) забезпечення виконання зобов`язання з відшкодування втрат сільськогосподарського, лісогосподарського виробництва, крім випадків, визначених законом, у вигляді гарантії.

Висновки суду

На підставі наявних у справі доказів встановлено, що земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 , який успадкував ОСОБА_1 відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у користуванні в ДП «Бердичівське лісове господарство».

Позивач не надав суду доказів про передання ОСОБА_2 у користування чи у власність земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного акта на право користування землею від 1984 року, Бердичівському лісгоспу Бердичівському району Житомирської області ДП «Бердичівське лісове господарство» було передано 7091,0 га землі в безоплатне користування. Серед переданих земель перебували землі в урочищі Олександрівка, площею 324 га, в межах якого розташована спірна земельна ділянка.

На даний час земельна ділянка, на яку претендує позивач входить до складу земель площею 124,8361 із цільовим використанням - для ведення лісового господарства та перебуває у постійному користуванні ДП «Бердичівське лісове господарство» згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 073024.

Земельна ділянка, площею 0,43 га не була вилучена в ДП «Бердичівське лісове господарство» для передання ОСОБА_2 та ОСОБА_2 за життя не набув будь-яких прав на цю земельну ділянку, хоч і звертався із відповідними клопотаннями.

Крім того, доказів, що ОСОБА_2 із 1973 року використовував спірну земельну ділянку та вносив плату за користування землею та, що ця земельна ділянка помилково була включена до земель лісогосподарського призначення суду не надано.

Із свідоцтва про право на спадщину вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2 належав на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 10.07.2009 виконавчим комітетом Велоконизгірецької сільської ради.

Тому, оскільки судом не встановлено, що земельна ділянка була протиправно передана у постійне користування Державного підприємства «Бердичівське лісове господарство», відсутні підстави для визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 073024, виданого 27.12.2010 року на ім`я Державного підприємства «Бердичівське лісове господарство», згідно якого Державне підприємство «Бердичівське лісове господарство» є постійним користувачем земельної ділянки площею 124, 8361 га цільове призначення для ведення лісового господарства на землях Великонизгірецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Як зазначено вище, чинним законодавством визначено порядок отримання у власність чи користування земельної ділянки, вилучення земельної ділянки із постійного користування інших осіб, порядок зміни цільового призначення земельної ділянки.

Суд не наділений правом на вилучення земельної ділянки із постійного користування інших осіб.

Тому, оскільки не встановлено, земельна ділянка площею 0,43 га за адресою: АДРЕСА_1 була помилково передана в користування Державного підприємства "Бердичівське лісове господарство" та суд не наділений правом вилучення земельної ділянки із постійного користування, зміни цільового призначення земельної ділянки, відсутні підстави для вилучення цієї земельної ділянки.

Отже суд відмовляє повністю у задоволенні позовних вимог за їх безпідставності.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, Державного підприємства "Бердичівське лісове господарство" про визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області, місцезнаходження за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Семенівка, вул. Героїв Майдану, 4, .

Відповідач 2: Державне підприємство "Бердичівське лісове господарство", місцезнаходження за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с. Хмелище, .

Повний текст рішення складено 29.09.2022.

Суддя І.Ю. Хуторна