У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

29.09.2022 Справа №607/13106/22

Провадження №2/607/3283/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Фльорків О.В. до Інтернет видавництва «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2022 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фльорків О.В., звернулась до суду з позовом до відповідача Інтернет видавництва «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ», в якому просить: 1. Визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність, принижує ділову репутацію ОСОБА_1 поширену в статті під заголовком «Як автохамка на ВМW вирішила покарати свою «кривдницю», оприлюдненій на сайті https://gip.org.ua/ інтернет видавництва «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ»; 2. Зобов`язати інтернет видавництво «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ» в 10-денний строк з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати у той самий спосіб таку, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність, принижує ділову репутацію інформацію, поширену в статті під заголовком «Як автохамка на ВМW вирішила покарати свою «кривдницю», оприлюдненій на сайті https://gip.org.ua/ інтернет видавництва «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ», шляхом публікації та розміщення спростування такої інформації на сайті https://gip.org.ua/ інтернет видавництва «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ».

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За умовами ч.3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.1, 2, 4 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. ст.175, 177 ЦПК України, зокрема:

1. В порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України, позивачем до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру: 1. визнання інформації недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність, принижує ділову репутацію; 2. зобов`язання відповідача спростувати таку, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність, принижує ділову репутацію інформацію.

Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб (992,40 грн.).

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем до позовної заяви долучено квитанцію GOVRAY24 №3436-7654-0641-9765 від 27.09.2022 про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.

Однак, оскільки в позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру, позивачем повинно бути сплачено судовий збір за кожну вимогу по 992,40 грн, а саме, 1984 грн 80 коп.

Відтак позивач повинна доплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 992,40 грн.

2. Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК).

За приписами ст.46 та 47 ЦПК України, цивільна процесуальна право та дієздатність, тобто здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, і можливість їх здійснювати належить саме юридичним та фізичним особам.

Цивільна процесуальна право та дієздатність є невід`ємними складовими правосуб`єктності учасників справи.

Разом з тим, позивачем не подано суду відомостей про те, що Інтернет видавництво «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ», яке позивач визначила у процесуальному статусі відповідача у даній справі зареєстроване, як юридична особа.

Окрім того, суд наголошує, що пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постановах від 13.02.2019 у справі № 439/1469/15-ц (провадження № 61-5189св18), 28.02.2018 у справі № 347/1525/14-ц (провадження № 61-5966св18), 01.02.2018 у справі № 461/6366/15-ц (провадження № 61-221св18).

Тобто, належним відповідачем по даній справі щодо поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет можуть бути: автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, на якому була розміщена недостовірна інформація; реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту; і (або) отримувач послуг хостингу.

Відтак, в порушення п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем у позовній заяві не зазначено усі необхідні відомості про відповідача, відсутність вказаних відомостей перешкоджає визначенню суб`єктного складу сторони відповідача у поданій позовній заяві, що в свою чергу унеможливлює визначення спірності цивільних правовідносин, які виникли між сторонами, а також належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду.

Разом з позовною заявою, позивач подав клопотанням про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, мотивуючи його наявністю труднощів у з`ясуванні інформації про власника веб-сайт, в той час як інформація щодо реєстранта/замовника доменного імені «gip.org.ua» в мережі Інтернет, може містити відомості про обставини, які підлягають доказуванню у справі в тому числі щодо встановлення належного відповідача за позовними вимогами, заявленими позивачем та обсягу його відповідальності за порушення прав позивача.

Водночас, суд звертає увагу на існування відмінностей між витребуванням доказів, як способом забезпечення доказів, які в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви ч. 3 статті 116 ЦПК України), та витребуванням доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно (дана заява не вирішується до відкриття провадження у справі). Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання.

Суд зауважує, що до відкриття провадження суд позбавлений можливості вирішувати клопотання про витребування доказів в порядку 84 ЦПК України, при цьому роз`яснює позивачу, що за наявності підстав передбачених для забезпечення доказів позивач з метою їх отримання може звернутися до суду із відповідною заявою в порядку передбаченому параграфом 8 Глави 5 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків, зокрема:

1. подати позовну заяву у новій редакції у якій: зазначити усі необхідні відомості про відповідача юридичну особу або відповідача фізичну особу у відповідності до п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України. Позовну заяву подати у кількості: для суду та відповідно до наявних учасників справи із долученням до неї належним чином засвідчених копій документів, яким позивач обґрунтовує свої вимоги.

2. доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 992,40 грн та подати суду оригінал платіжних документів про сплату судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Фльорків О.В. до Інтернет видавництва «ГРОМАДСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

СуддяН. Р. Кунець