КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 363/3640/21 Головуючий у 1-й інстанції - Лукач О.П.
апеляційне провадження № 22-ц/824/7961/2022 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

При секретарі - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Панченко Ольги Олексіївни, діючої в інтересах Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 червня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Перший український міжнародний банк» про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса.

В обґрунтування позову позивач вказував, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. від 1 червня 2019 року, на підставі виконавчого напису № 5333, виданого 7 червня 2018 року приватним нотаріусом КМНО округу Харою Н.С., було відкрито виконавче провадження № 59252243. Постановою приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 вересня 2019 року звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 , який отримує пенсію у Вишгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України, у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу в розмірі 55 669,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року, яке набрало законної сили у справі № 363/1359/21, позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено. Визнано виконавчий напис № 5333, виданий 7 червня 2018 року приватним нотаріусом КМНОХарою Н.С., таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до інформації Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, за період з жовтня 2019 р. по липень 2021 р. на виконання постанови приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 вересня 2019 року у виконавчому провадженні № 59252243, з ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти на загальну суму 36 269, 74 грн. та перераховано на користь АТ «ПУМБ».

Посилаючись на те, що підставою для отримання АТ «ПУМБ» суми у розмірі 36 269,74 грн. було стягнення з нього у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису, який рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума є безпідставно набутою і підлягає поверненню у порядку статті 1212 ЦК України, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 25 501 грн. 22 коп.

Стягнуто з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 638 грн. 41 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Панченко О.О., діюча в інтересах АТ «Перший Український Міжнародний Банк»,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Панченко О.О., яка діє в інтересах АТ «Перший Український Міжнародний Банк», не підлягає задоволенню, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити з таких підстав.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від

2 грудня 2013 року (справа 230/10574/13-ц, провадження № 2/230/2520/2013) позов ПАТ «Перший український міжнародний банк» в особі відділення ПАТ «Перший український міжнародний банк» «Регіональний центр в м. Донецьк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Пумб» заборгованість за кредитним договором у розмірі 160 947 грн. 44 копійки.

Вирішено питання судових витрат.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції Максютенко С.В. від 1 березня 2014 року відкрито інше виконавче провадження за виконавчим листом № 230/10574/13-ц, виданим

17 грудня 2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області.

7 червня 2018 року приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5333. За цим написом нотаріус пропонує стягнути заборгованість на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» із ОСОБА_1 за кредитним договором № Н-786-07 від 12 липня 2007 року в розмірі 148 791,96 грн., у тому числі, заборгованість за сумою кредиту 101 336, 70 грн., заборгованість за процентами - 47 455, 26 грн. Строк за який проводиться стягнення - з 27 квітня 2017 року по 27 квітня 2018 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1300,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року, яке набрало законної сили у справі № 363/1359/21, позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено. Визнано виконавчий напис № 5333, виданий 7 червня 2018 року приватним нотаріусом КМНОХарою Н.С., таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, постановою приватного виконавця Мойсеєко Д.П. від 1 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59252243 на підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого напису № 5333, вчиненого 7 червня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на суму стягнення у розмірі 50 000,0 грн.

Постановою приватного виконавця Мойсеєко Д.П. від 18 вересня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 59252243, звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує пенсію у Вишгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України. Постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 55 669, 00 грн., у відповідності до чинного законодавства за реквізитами: депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П., р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649, ЄДРПОУ/ДРФО .

Звертаючись з вказаним позовом, позивач, посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, вважав, що Банком безпідставно набуто кошти у сумі 36 269,74 грн. за виконавчим написом нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню, а в зв`язку з чим є підстави для стягнення вказаної суми з відповідача на його користь.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що позивачем не спростовано існування грошових зобов`язань перед Банком за кредитним договором. Зазначав, що кошти, які були отримані з пенсії позивача, згідно з постановою від 18 вересня 2019 року, ВП 59252243, було переказано на депозитний рахунок приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. та у подальшому переказувалися на рахунки відповідача.

При цьому зазначав, що згідно відомостей з внутрішнього програмного забезпечення АТ «ПУМБ», загальна сума стягнутих коштів складає 255 01,22 грн., а не 36269,74 грн. як стверджує позивач. Різниця становить 10 768,52 грн., однак вказаних коштів Банк не отримував. Крім того, позивач має перед відповідачем невиконані зобов`язання за кредитним договором №Н-786-07 від 12 липня 2007 року, тому обов`язок сторін, які вступають у правовідносини сумлінно ставитись до виконання своїх зобов`язань. Представник відповідача вважав, що норми глави 83 ЦК України, зокрема статті 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, застосовуються в тому випадку, коли договірні відносини між потерпілим і особою, яка набула майно потерпілого, відсутні. Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України. Посилаючись на наявність рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 18 серпня 2013 року у справі №230/10574/13-ц, яким із ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитний договором у розмірі 160 947,44 грн., представник відповідача стверджує про необхідність виконання цього рішення у розумінні положень статті 129-1 Конституції України та статті 18 ЦПК України, однак ОСОБА_1 , зловживаючи своїми правами, рішення суду не виконує, не зважаючи на те, що він має дохід, а тому кошти, які просить повернути позивач як безпідставно набуті, відповідач направив в рахунок виконання судового рішення, яке позивач не виконує.

Із наявної в матеріалах справи копії листа Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14 липня 2021 року №7861-12579/3-02/8-1000/21, адресованого ОСОБА_1 , слідує, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За інформацією відділу з питань відрахувань з пенсій управління з питань виплати пенсій, згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. від 18 вересня 2019 року, виконавче провадження №59252243, винесеної при примусовому виконанні виконавчого напису від 7 червня 2018 року №5333, яка надійшла до Вишгородського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління 25 вересня 2019 року, вхідний № 611, з пенсії проводились відрахування суми боргу - 55 669,00 грн., в розмірі 20%. Відрахування з пенсії здійснювались з 1 жовтня 2019 року по 31 липня 2021 року, а саме: жовтень 2019 року - квітень 2020 року щомісячно у сумі 1575,00 грн.; травень 2020 - лютий 2021 року щомісячно у сумі 1748,25 грн.; березень - травень 2021 року щомісячно у сумі 1940,56 грн., липень 2021 року у сумі 1940,56 грн. Відрахування з пенсії призупинено з 1 серпня 2021 року, відповідно до ухвали Вишгородського районного суду Київської області №363/1359/21 від 13 травня 2021 року. Залишок боргу станом на 1 серпня 2021 року становить - 19 399,26 грн.

Зазначене також підтверджується Звітом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про здійснені відрахувань та виплат відносно ОСОБА_1 за постановою від 18 вересня 2019 року, ВП №59252243, за період жовтень 2019 рік - липень 2021 рік.

У відповідності до вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів з посиланням на те, що відповідач заволодів належними йому коштами безпідставно, всупереч встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Судом встановлено, виконавчий напис, вчинений 7 червня 2018 року, приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., на підставі якого за постановою приватного виконавця Мойсеєко Д.П. від 18 вересня 2019 року у ВП № 59252243, з пенсії ОСОБА_1 у період з жовтня 2019 року по липень 2021 року відбулися відрахування у розмірі 20%, що становлять 36 269,74 грн., рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, відпала підстави щодо примусового стягнення боргу за кредитним договором згідно виконавчого напису нотаріуса, а тому відсутня правова підстава, на якій відповідач набув ці кошти.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 6 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, зроблено висновок про те, що правова підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню статті 1212 ЦК України.

Поряд з тим, судом також встановлено, що кошти за постановою приватного виконавця Мойсеєко Д.П. від 18 вересня 2019 року на виконання виконавчого напису нотаріуса №5333, перераховувалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П., а не на рахунок Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» безпосередньо.

Так, відповідно до статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

За змістом ч.ч.1,3 ст. 47 вказаного Закону, грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

При цьому, пунктами 1-5 пунктами 13, 14 Розділу VII Інструкції з примусової організації виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року (надалі - Інструкція), та Розділу VII Інструкції закріплено, що належним доказом перерахування стягнутої з боржника у виконавчому провадженні суми на користь стягувача є відповідне платіжне доручення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом )ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Частинами 1,2, ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Враховуючи те, що позивачем у відповідності до вимог ст. 76,77,81 ЦПК України доведено, що з нього було безпідставно стягнуто 36 269 грн. 74 коп., що також підтверджується листом Головного Пенсійного фонду України у Київській області, а також звітом про здійснені відрахуванні та виплати відносно ОСОБА_1 за постановою від 18 вересня 2019 року ВП №59252243, виданої за виконавчим документом 611 від 25 вересня 2019 року за період жовтень2019 року - липень 2021 року, який рішенням суду визнаний таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 36 269,74 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з АТ «Перший український міжнародний банк» на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. за подачу позовної заяви та 1362 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги адвоката Панченко О.О., діючої в інтересах АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ,про те, що позивач має перед Банком непогашену заборгованість за кредитним договором №Н-786-07 від 12 липня 2007 року, не заслуговують на увагу, оскільки питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за цим кредитним договором була предметом іншого судового розгляду та про це Єнакіївським міським судом Донецької області 2 грудня 2013 року ухвалено відповідне рішення (справа 230/10574/13-ц), на виконання якого 1 березня 2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції Максютенко С.В. відкрито інше виконавче провадження.

Враховуючи те, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам відзиву на позовну заяву, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи апелянта. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Панченко Ольги Олексіївни, діючої в інтересах Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 червня 2022 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 36 269,74 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. за подачу позовної заяви та 1362 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повна постанова виготовлена 27 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді: