Справа № 515/851/22
Провадження № 2/515/1241/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Татарбунари в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

У серпні 2022 року позивачка через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Струмок Білгород-Дністровського району Одеської області помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка є спадкоємцем за законом. Однак, за життя спадкодавець не встиг зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок, у зв"язку з чим, за відсутності правовстановлюючого документу на нерухоме майно, нотаріус відмовив у посвідченні спадкових прав.

Факт того, що житловий будинок належав спадкодавцю підтверджується Випискою з облікової карти об"єкта погосподарського обліку.

Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька.

В підготовче засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачки подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надав суду відзив, у якому просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Струмок Білгород-Дністровського району Одеської області помер ОСОБА_3 , про що 21 січня 2021 року в Книзі реєстрації смертей Татарбунарського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено актовий запис № 30 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є позивачка у справі та донька померлого ОСОБА_1 . На підтвердження родинних відносин нею надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого на підставі актового запису № 36 від 10 вересня 1973 року Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області.

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого №114/2021, заведеної 28 червня 2022 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П., з заявою про прийняття спадщини звернулася донька спадкодавця ОСОБА_1 , якій видані свідоцтва про прийняття спадщини за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 29-40).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

29 червня 2022 року державним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 8).

За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва.

За даними технічного паспорту, виготовленого 18 березня 2022 року, будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житлової будівлі - А, площею основи забудови 134,2 м?; навісу - а, площею 16,4 м?; сараю - Б, площею 50,6 м?; навісу - б, площею 11,3 м?; сараю - В, площею 52,8 м?; гаражу - Г, площею 21,9 м?; сараю - Д, площею 9,5 м?; сараю - Е, площею 6,8 м?; сараю - Ж, площею 11,3 м?; сараю - З, площею 13,5 м?; воріт 1, площею 6,2 м?; огородження 2, площею 13,6 м?; басейну 3, рік будівництва 1970-1975 роки.

Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 175/2254/15.

Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п. 3.2 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Згідно з п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 19 січня 1996 року, передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року (втратила чинність 07 липня 1994 року) підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Згідно з Витягами з погосподарських книг Струмківської сільської ради Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області:

за період 1971-1973 роки у будинку проживали ОСОБА_4 (голова домогосоподарства) та члени його сім"ї: ОСОБА_5 - дружина; ОСОБА_3 (син), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (невістка), рік будівництва 1960, суспільно група господарства - колгоспний двір;

за період 1983-1985 року залишилися проживати ОСОБА_4 (голова домогосподарства), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_7 (невістка), ОСОБА_1 (внучка), ОСОБА_8 (внучка), суспільна група господарства - колгоспний двір.

Як слідує з довідки №352 від 28 вересня 2022 року Татарбунарської міської ради Одеської області, згідно книги погосподарського обліку №2 особовий рахунок № НОМЕР_3 (рік забудови згідно книг погосподарського обліку 1960 року), за 2021-2025 року дійсно значиться будівля, якак розташована в АДРЕСА_1 , власником будинку з 07.08.1983 року значиться померлий ОСОБА_3 , в користуванні якого була присадибна земельна ділянка площею 0,32 га (з 1960 року по 06.08.1983 рік - власник ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами станом на 15 липня 2022 року становить 53875,00 грн., що підтверджено звітом про незалежну ринкову вартість, виготовленого ТОВ "Імперіал - 777" (а.с. 14-15).

Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 03 серпня 2022 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку вказаного будинку та земельної ділянки відсутні.

За інформацією ТОВ "Татарбунарське РБТІ та РОН" №173 від 31 серпня 2022 року згідео архівних даних БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Остільки, позивач довів наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 , зі складовими: житлової будівлі - А, площею основи забудови 134,2 м?; навісу - а, площею 16,4 м?; сараю - Б, площею 50,6 м?; навісу - б, площею 11,3 м?; сараю - В, площею 52,8 м?; гаражу - Г, площею 21,9 м?; сараю - Д, площею 9,5 м?; сараю - Е, площею 6,8 м?; сараю - Ж, площею 11,3 м?; сараю - З, площею 13,5 м?; воріт 1, площею 6,2 м?; огородження 2, площею 13,6 м?; басейну 3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення 04.10.2022.