Справа №443/961/22
Провадження №2/443/620/22
РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідачка) про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом, в якій просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входив житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно витягу з погосподарської книги села Демівка, станом на 30.06.1990 житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_3 . Інших членів господарства не було. ОСОБА_3 проживала у вищевказаному будинку, була його фактичним власником, однак право власності після припинення колгоспного двору за нею не реєструвалось. ОСОБА_3 постійно проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті ОСОБА_3 в даному господарстві проживала одна. У Зарічненській сільській раді від імені померлої посвідчувався заповіт 25.07.2013 року за №74, згідно якого вона заповіла усе своє майно своїй дочці ОСОБА_1 . На момент смерті спадкодавця, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , не було. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 була донька покійної - ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняла у жоден із передбачених законом способів та на неї не претендує. Згодом позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №69/2018, а 18.10.2018 року позивачці видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зарічненської сільської ради, що належали померлій, однак нотаріус їй відмовив у видачі відповідного свідоцтва через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що належав померлій і є спадковим майном.

Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася.

Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог, відсутність заперечень проти ухвалення рішення на користь позивачки та розуміння наслідків визнання позову.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивачки подано заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника та підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.37).

Відповідачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позову та розуміння наслідків визнання позову (а.с.31).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.28-29).

Ухвалою підготовчого засідання від 22.09.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.38).

Суд, з`ясувавши обставини, на які представник позивачки посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження від 24.11.1976, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.6).

Згідно з Витягом з погосподарської книги с.Демівка №305 від 05.08.2022, станом на 30.06.1990 будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 . Господарство станом на 30.06.1990 відносилось до суспільної групи колгоспний двір. На балансі селищної ради будинковолодіння не рахується (а.с.13).

25.07.2013 ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с.9).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Демівка Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 26.01.2015 (а.с.7).

Довідкою Журавненської селищної ради №306 від 05.08.2022 встановлено, що ОСОБА_3 постійно проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті і на день смерті ОСОБА_3 в даному господарстві проживала одна. У Зарічненській сільській раді від імені померлої ОСОБА_3 посвідчувався заповіт 25.07.2013 року за №74 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 18.10.2018, спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається із земельних ділянок на території Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області (а.с.10, 11, 12) .

Довідками Журавненської селищної ради №307, 309 від 05.08.2022, встановлено, що житловий будинок померлої ОСОБА_3 згідно схеми найменування вулиць і нумерації будинків по с. Демівка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка під будівлями орієнтованою площею 0,06 га померлої ОСОБА_3 не приватизована (а.с.14, 15).

З довідки Стрийського МБТІ №1008 від 16.08.2022 та технічного паспорта від 04.08.2022 вбачається, що в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-1», загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (навісом «В», сараєм «Г», сараєм «Д», убиральнею «Е» , погребом «Є», воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, огорожею №6) (а.с.16, 17-22).

Постановою Жидачівської ДНК від 28.07.2022 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 (а.с.25).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з приписами частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Відповідно до положень статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_3 на день її смерті (час відкриття спадщини) належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 25.07.2013 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла позивачці. З огляду на час смерті ОСОБА_3 спадкування відбулося за заповітом за правилами, встановленими ЦК України.

ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом та такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом порядок, про що свідчить видані на її ім`я відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Таким чином, ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на житловий будинок, яке набула у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок «А-1», загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., разом з господарськими будівлями та спорудами (навісом «В», сараєм «Г», сараєм «Д», убиральнею «Е» , погребом «Є», воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, огорожею №6), який розташований по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 26 вересня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів