Єдиний унікальний номер судової справи: 225/891/22
Номер провадження: 2/225/465/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевич В.В.,

за участю секретаря Голубової О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 серпня 2015 року Дзержинським міським судом Донецької області розірваний шлюб між позивачем та відповідачем по справі ОСОБА_2 .

В шлюбі у сторін народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області на користь ОСОБА_2 на утримання нашої неповнолітньої дитини з позивача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частина з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до настання повноліття.

Аліменти позивачем виплачуються щомісячно, заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Наразі обставини змінилися таким чином, що позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у вказаному розмірі, а саме.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач одружився вдруге, а ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_4 , якого позивач також повинен утримувати.

Дружина позивача, ОСОБА_5 , наразі перебуває у декретній відпустці, тож позбавлена можливості працювати.

Крім того, позивач має батька, який є людиною з інвалідністю І групи, якому також надає допомогу.

На підставі викладеного, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) до 1/8 від усіх видів його заробітку щомісяця.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивач не допомагає своєму батьку, оскільки останній все життя працює та в стані самостійно себе забезпечити. Крім того, дружина позивача також отримує грошову допомогу на себе та дитину, а саме державну допомогу, яка надається внутрішньо переміщеним особам. Наразі відповідачка була змушена переїхати в інше місто, у зв`язку з військовим станом. Відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому не може влаштуватися на роботу. Жодних доходів, окрім державної допомоги, яка надається внутрішньо переміщеним особам, вона не має. Квартиру знімає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінив докази, дійшов такого висновку:

З матеріалів справи встановлено, що 06.08.2015 рішенням Дзержинського міського суду Донецької області шлюб, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 13.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 161, розірвано.

30.07.2015 рішенням Дзержинського міського суду Донецької області вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.07.2015 року та продовжувати до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уклав шлюб із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на Федіну, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим органом Північної селищної ради міста Торецька Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_9 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим органом Північної селищної ради міста Торецька Донецької області, актовий запис № 2.

Позивач зазначає, що його дружина, ОСОБА_5 , наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому позбавлена можливості працювати, крім того, позивач зазначає, що надає допомогу своєму батькові, який є людиною з інвалідністю І групи за загальним захворюванням, що підтверджено копією посвідчення ОСОБА_8 , 1964 року народження, серії НОМЕР_3 , виданого УПФУ в м. Дзержинську від 05.05.2006.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може барти участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач послався на те, що наразі він не в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у вказаному розмірі, оскільки 06 липня 2020 року позивач одружився вдруге, а ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_4 , якого позивач також повинен утримувати. Дружина позивача, ОСОБА_5 , наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому позбавлена можливості працювати, також, позивач зазначає, що надає допомогу своєму батькові, який є людиною з інвалідністю І групи за загальним захворюванням.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1 та 2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено, що позивач є батьком двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від шлюбу з ОСОБА_2 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від шлюбу з ОСОБА_5 .

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 30.07.2015 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 17.07.2015 року та продовжувати до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Це рішення ухвалювалось судом у 2015 році, тобто з того часу, 06 липня 2020 року позивач вдруге уклав шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народилася друга дитина, що свідчить про зміну сімейного стану позивача.

При цьому, позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки містяться також й у постанові Верховного Суду від 3 вересня 2020 року, винесеній у справі № 760/9783/18-ц.

Поряд із цим, суд бере до уваги доводи відповідачки ОСОБА_2 , яка заперечив щодо задоволення позовних вимог, зазначає що у зв`язку з військовим станом, вона була змушена переїхати в інше місто та знімати квартиру. Відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому не може влаштуватися на роботу. Жодних доходів, окрім державної допомоги, яка надається внутрішньо переміщеним особам, вона не має. Відповідачка також зазначала, що позивач не допомагає своєму батьку, оскільки останній все життя працює та в стані самостійно себе забезпечити. Крім того, дружина позивача також отримує грошову допомогу на себе та дитину, а саме державну допомогу, яка надається внутрішньо переміщеним особам.

Суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що він надає допомогу своєму батькові, який є людиною з інвалідністю І групи за загальним захворюванням.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) до 1/6 від усіх видів його заробітку щомісяця.

При цьому суд підкреслює, що визначений розмір аліментів у повній мірі забезпечить гідні умови життя, необхідні для розвитку дітей та утримання дружини, при цьому діти позивача будуть знаходитись у рівних умовах щодо їх матеріального забезпечення, і це не суперечитиме їх інтересам.

Відповідно до ст.ст.141, 150, 180, 181, 192 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 19, 76-78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 30.07.2015 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя В.В.Мигалевич