КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року місто Київ.

Справа 757/1299/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/509/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Шкоріної О.І.

за участю секретаря Ковальової В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 24 липня 2020 року (у складі судді Яровенко Н.О., повний текст рішення складено 07 вересня 2020 року)

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович про визнання недійсним договорів дарування-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Дніпровського районного суд м. Києва із позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати недійсними: договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 28 серпня 2015 року, укладений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем; договір дарування садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі м. Києва від ІНФОРМАЦІЯ_3, укладений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем; договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі м. Києва від ІНФОРМАЦІЯ_3, укладений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла мати Позивача - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина до якої входять:- квартира АДРЕСА_1 ; садовий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м. Києві; земельна ділянка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м. Києві. В установлений законом строк, Позивач звернулась до приватного нотаріуса, з метою відкриття спадкової справи для прийняття спадщини, після померлої матері. Після перевірки даних щодо спадкового майна, їй стало відомо, що 28 серпня 2015 року та ІНФОРМАЦІЯ_3, її матір`ю були вчинені правочини щодо відчуження належного майна на користь ОСОБА_2 , шляхом укладання договорів дарування даного майна. ОСОБА_2 є рідною сестрою Позивача та дочкою померлої ОСОБА_4 . Позивач вважає, що дані договори дарування повинні бути визнані, в судовому порядку, недійсними оскільки ОСОБА_4 , на час їх укладання страждала на атеросклеротичну деменцію (судинну деменцію), з глибокими амнестичними розладами, хвороба Альцгеймера, а тому не могла в повному обсязі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, те що дані договори укладались поза волею матері свідчить і те, що Відповідач приховувала від Позивача те, що матір подарувала їй квартиру та будинок з земельною ділянкою . На протязі останніх 2 років перед смертю, мати хворіла на вищезазначені хвороби, приблизно з 2014 року почала поступово втрачати пам`ять, стала емоційно неврівноваженою, виникла неадекватність в поведінці. Тому, вважає що під час укладання догорів дарування від 28 серпня 2015 року та ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла матір - ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 24 липня 2020 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , 3-я особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович про визнання недійсним договорів дарування задоволено.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 28.08.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 недійсним.

Визнано договір дарування садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 укладений 23.04.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 недійсним.

Визнано договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_2 , площею 0,0705 га укладений 23.04.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 недійсним.

Не погодившись з таким рішенням суду, 29.09.2020 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 через поштове відділення подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В скарзі посилається на незаконність рішення суду, не відповідність висновків суду обставинам справи , порушення норм процесуального права, безпідставне не задоволення судом клопотання про призначення повторної експертизи.

В даній справі Київським апеляційним судом двічі задовольнялось клопотання учасників справи про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з чим двічі зупинялось провадження на час проведення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 серпня 2022 року відновлено апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 20 вересня 2022 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 доводи скарги підтримав. Просив відмовити в задоволенні позову, скасувавши заходи його забезпечення.

Позивач та її представник до апеляційного суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені, що підтверджується розпискою на а.с.32 том.5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах заявлених у суді позовних вимог та дотримання норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.717, ч.1,4 ст.722 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунку.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст.225 вказаного Кодексу правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Зі змісту п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК ( 435-15 ) поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо) Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК ( 1618-15 ) зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, вважав встановленими такі обставини.

23 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено Договір дарування садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі міста Києва, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №1586, також 23 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено Договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі міста Києва, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №1585.

28 серпня 2015 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено Договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №3997.

Відповідно до умов договорів дарування дарувальник ( ОСОБА_4 ) передала Обдарованій ( ОСОБА_2 ) безоплатно у власність; квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі міста Києва; земельну ділянку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі міста Києва, а Обдарована прийняла цю квартиру у власність.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Вищенаведені обставини справи учасниками справи визнаються.

також судом першої інстанції, в судовому засіданні, було допитано представника позивача ОСОБА_7 , як свідка, який повідомив суду, що працює лікарем анестезіологом-реаніматологом у пологовому будинку АДРЕСА_4 , Позивач - його дружина, з якою вони в шлюбі з 1980 року, У 1990 році Позивачу був встановлений діагноз «Розсіяний склероз», а з 1996 року цей процес почав загострюватися, і в продовж останніх 14 років Позивач перебуває в інвалідній колясці, не ходить, потребує сторонньої допомоги, яку він надає. Починаючи з 2014-2015 року, ОСОБА_4 жила за адресою: АДРЕСА_5 і перебувала в хворобливому стані: спочатку з`явились провали в пам`яті, прогресував стан забудковості, з`явилось відчуття розгубленості, непорозуміння виникла депресія, тривожний стан, неспокій, порушення сну, не могла зрозуміти, що відбувається, важко розуміла, прочитане та написане, це її злило. З 2014 року поступово почала наростати розумова слабкість, почала важко згадувати імена рідних та близьких, почала забувати адреси, номера телефонів, з`явились труднощі у вдяганні за сезоном, почала помилятися при одяганні та взуванні, з`явились труднощі в самостійному вмиванні, прийомі ванни, приготуванні елементарної їжі, знижувалась здатність організовувати себе в будинку, планувати щось та доглядати за собою, хоча при житті вона дуже трепетно ставилась до себе та до квартири, тобто завжди було прибрано та чисто. Потім з`явились незначні провали в пам`яті, почала забувати знайомі імена, слова, ключі, окуляри інші побутові предмети, при цьому звинувачувала близький в їхній втраті та навіть крадіжці. Постійно намагалась сховати свої речі по кульках, які ховала по квартирі, а потім шукала. З 2015 року могла заблукати на вулиці, при поході у магазин чи на базар, вона не могла знайти дорогу додому, а тому ми намагались її з дому не відпускати, зачиняли двері в її квартирі. Потім з`явились спонтанні агресії. Лягала в постіль в одежі, взутті не роздягаюсь. Іноді вона лежала на підлозі біля ліжка, іноді бурмотала. Вони зрозуміли, що ОСОБА_4 сама бути не може і потребує постійного контролю. Вони з Позивачем забрали її до себе в с. Підгірці, де вона проживала разом зі свідком, та Позивачем. Потім у ОСОБА_4 з`явилась тенденція до бродяжництва, тобто вона постійно намагалась піти з хати і йшла кудись. Таке в перше трапилось приблизно з жовтня по грудень 2015 року, коли ми приїхали до батьків свідка у м. Сміла . Відразу по приїзду ОСОБА_4 нікого не впізнала, потім роззнайомилась і ніби нормально розмовляла, а в якийсь момент просто щезла з подвір`я, і вони знайшли її на іншій вулиці. Того ж дня свідок знайшов психіатра, який її оглянув і зробив свій висновок: написав, що ОСОБА_4 потребує стаціонарного лікування, а на перший випадок розписав препарати, які потрібно приймати. На наступний день вони поїхали до Києва, при чому Відповідач була повідомлена про всі ці обставини, але вона категорично відмовилась від госпіталізації матері. Свідок з Позивачем вирішили, що ОСОБА_4 залишиться з ними, і вони будуть спостерігати за нею, доглядати. Але вже через місяць свідок зрозумів, що не справляється, оскільки йому необхідно було доглядати за двома інвалідами. На прикінці грудня свідок сказав Відповідачу, що потрібно вирішувати щось радикально, оскільки він не справляюється. За цей час ОСОБА_4 будучи у Позивача та свідка, однієї ночі пішла з дому і її зупинив наряд патрульної служби біля магазину. Постало знов питання про госпіталізацію ОСОБА_4 , але Відповідач знову категорично відмовилась і сказала, що буде віддавати її в пансіонат під нагляд. Відповідач віддала її в пансіонат « ІНФОРМАЦІЯ_4 », але цей пансіонат для спостереження за хворими, це не медичний заклад і там фактично не має лікаря. За цей час ОСОБА_4 оглядав психіатр, цей огляд організовувала Відповідач, вона приносила витяг- висновок огляду і лікування, це були дуже серйозні препарати: нейролептики, транквілізатори, седативні у великих дозах. Відповідач говорила, що сама буде віршувати всі питання. ОСОБА_4 знаходилась у пансіонаті десь до квітня, потім Відповідач її забрала і вона знаходилась під доглядом доглядальниці. Періодично свідок забирав її до себе з Позивачем, а 07 чи 08 травня Відповідач попросила, щоб мати побула у них пару днів і привезла. Вони тоді поїхали до батька свідка у м. Сміла, і по дорозі ОСОБА_4 почала щось бурмотіти, у свідка та Позивача склалось враження, що ОСОБА_4 була під дією якихсь препаратів, а потім у неї почалась агресія. По приїзду до м. Сміла, ОСОБА_4 ні з ким не привіталась і намагалась кудись піти. Вони її зупинили, завели в хату, зачинили на веранді. Свідок привіз лікаря, який її оглядав раніше і рекомендував госпіталізацію, він її оглянув з небажанням, пояснивши, що він раніше рекомендував госпіталізацію і серйозно нею займатись, а вони цього не хочуть. Лікар залишив свій запис. 09 числа свідок з Позивачем та ОСОБА_4 приїхали в Київ і проінформували відповідача, яка сказала, що нічого робити не буде, і далі ОСОБА_4 знаходилась вдома.

Свідок ОСОБА_8 суду першої інстанції пояснив, що має стаж психіатра 37 років. Він консультував ОСОБА_4 не офіційно, їй його не представили як лікаря -психіатра. Початок змін у ОСОБА_4 був з 2014 року, а потім ці зміни почали швидко наростати. Першим ОСОБА_4 проконсультував його колега- завідувач відділенням ОСОБА_36. Він з діагнозом ОСОБА_36 (хвороба «Альцгеймера») не погодився, казав, що це -«атеростлеротична деменція»- набуте недоумство з розладами мислення, маячнею, збитку та зниження пам`яті, що дуже швидко прогресує. При огляді ОСОБА_4 бачив розумово знижену людину з набути недоумством, деменцією атеросклеротичного походження. ОСОБА_4 запитала свідка,- а ти хто такий, він не сказав, що психіатр. ОСОБА_4 була розгубленою з блукаючим поглядом, щось спитала, що не повинно запитуватись в сім`ї де всі знають один одного, і він зробив висновок, що ОСОБА_4 має достатньо чіткі розлади пом`яті та аналітичного мислення. Свідок написав рекомендації на стаціонарне обстеження та лікування. Перебуваючи у м. Києві в середні листопада 2015 року, свідок зателефонував ОСОБА_7 і поцікавився динамікою ОСОБА_4 так він повторно опинився в цій сім`ї. Надалі свідок вже не відвідував, а телефонував по мобільному і тримав на контролі. Свідок телефонував ОСОБА_7 і з його слів дізнався, що сестра позивача відвезлиа ОСОБА_4 в інтернат для людей похилого віку, а ОСОБА_4 потребувала медичного обстеження та допомоги. Потім свідок дізнався, що приблизно в травні ОСОБА_4 була забрана з інтернату і прожила помешканні сестри дружини ОСОБА_7 десь до початку серпня, після чого вона померла.

Свідок ОСОБА_9 суду першої інстанції пояснив, що вона є рідною сестрою ОСОБА_7 . ОСОБА_4 вона знає дуже давно, що коли навчалась в інституті в м. Києві, часто з нею спілкувалась. ОСОБА_4 дуже добра, чуйна людина. З 1990 року вона в Києві не проживала, але часто приїжджала до брата, бачила відносини між ними усіма. Десь в 2013 року, свідок почала помічати якісь неадекватності в поведінці ОСОБА_4 , тоді ОСОБА_4 було під 80 років. У 2014 році загинула донька брата свідка і тоді на похоронах ОСОБА_4 не розуміла суті того, що сталося, вона ще думала, що це шок, а потім зрозуміла, що це хвороба. Коли я приїздила в гості ОСОБА_4 могла її не впізнати, потім впізнала. В 2015 році вони всі приїхали до них на «гробки» і ОСОБА_4 спочатку всіх не впізнала, потім якось нормально, а потім вона почала розкладати туалетний папір та стіл, рушник замість тарілок, тобто свідок бачила неадекватність в її діях, ОСОБА_4 робила не так як раніше, не знала де туалет. Коли всі стали з-за стола, ОСОБА_4 кудись зникла і знайшлась десь через годину на сусідній вулиці, при цьому вона не знала і куди іти. Потім ОСОБА_7 привіз психіатра, який оглядав ОСОБА_4 . Пізніше свідок зателефонувала Відповідачці та поспівчувала їй, а Відповідача сказала, що знає. Свідок так зрозуміла, що відповідач вже знала про стан матері і її хворобу.

Свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції повідомив, що ОСОБА_7 його дядько. З 2009 року він почав проживати у м. Києві. Десь з 2013-2014 року вони з дядьком почали помічати, що зникає пам`ять та здоровий глузд у ОСОБА_4 . Одного разу вони побачили ОСОБА_4 на базарі в м. Києві, вона була розгубленою в різному взутті, вони відвели її додому. Це було у 2014 році, ОСОБА_4 їх тоді не впізнала, невпізнана навіть дядька. В 2015 році коли свідок приїзжав до дядька в Підгірці і там ОСОБА_4 увесь час неадекватно себе поводила, щось збирала, у взутті ходила по хаті, могла вдягненою лягти спати. Потім, в же з осені 2015 року вона не могла самостійно нормально їсти, не могла себе контролювати, в неї постійно змінювався настрій. На похоронах доньки Позивача та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 себе поводила неадекватно, сміялась, взагалі не розуміла, що сталося. Неодноразово вона щезала, то поліція знайшла її в Підгірцях.

Свідок ОСОБА_11 суду першої інстанції повідомив, що знає цю сім`ю з 1999 року, коли почала жити в одному з ними будинку. В 2008 році вона стала головою правління в цьому будинку. В 2014 році до неї звертались три особи з інформацією про те, що ОСОБА_4 трішки з дивацтвами, вона неадекватна, відкрутила крани, затопила квартиру нижнього поверху. свідок приходила до неї з двома членами правління і хоча ОСОБА_4 її добре знає тоді не впізнала, як і не впізнала інших членів правління. У вересні 2015 року, коли були збори, ОСОБА_4 відчинила балкон, плескала нам у долоні і почала викидати квіти у вазонах. Свідок, спочатку не надавала цьому значення, але потім коли ОСОБА_4 спалила яйця вона викликала Відповідача і спитала в неї, що її матір бачать на вулиці і вона не знає куди йде, навіть мешканці їх будинку знаходили ОСОБА_4 і приводили її додому. Якось, Відповідач до неї прийшла, а ОСОБА_4 сидить, посміхається, при цьому свідка не впізнала. Відповідач просила її знайти няньку, яка няньчила б її матір. ОСОБА_4 була неадекватною, вона радила Відповідачу звертатися до психіатра. Ще коли був живий чоловік ОСОБА_4 він скаржився їй на те, що ОСОБА_4 кидалась на нього битися. Чоловік ОСОБА_4 помер в 2014 році. Позивач - старша донька ОСОБА_4 не доглядала матір, тому що сама інвалід-калясочник, доглядали ОСОБА_7 - зять та Відповідач. Відповідач дуже грубо відносилась до ОСОБА_4 , про це говорили сусіди і свідок була очевидцем цього. Няньку для ОСОБА_4 винаймала Відповідач, нянька робила ОСОБА_4 уколи, щоб ОСОБА_4 була спокійною. Якось Відповідач прийшла до свідка разом з ОСОБА_4 , яка була дуже гарно вдягнена, Відповідач сказала свідку, що вони йдуть до нотаріуса і їй потрібна довідка про сплату паю. ОСОБА_4 тільки стояла і посміхалась, не сказала жодного слова, вона навіть не привіталась.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що вона є сусідкою по будинку, знала ОСОБА_4 давно, вони спілкувались. Останнім часом ОСОБА_4 проводила увесь час на дачі, куди вона їздила, переважно з ОСОБА_14 та позивачем які возили її туди та з відти. З 2014 року вона помітила щось неадекватне в поведінці ОСОБА_4 , ще тоді був живий чоловік ОСОБА_15 , який прибігав до неї і просив прийти сказати ОСОБА_4 , що в них кран працює, бо ОСОБА_4 йому не вірить, вода тече, а вона не вірить, що кран працює. Якось ОСОБА_4 , яка завжди була гарно вдягнута та доглянута, вийшла на вулицю одітою не за сезоном і розпатлана, не впізнала її. В 2015 році, ОСОБА_4 сиділа на лавочці у двори і коли вона до неї підходила і питала про її здоров`я і справи, ОСОБА_4 , відповідала, хто я така і хто така ОСОБА_16 . Якось ввечері ОСОБА_4 вийшла балкон, плескала в долоні. Коли найняли няньку, було видно, що ОСОБА_4 вже неадекватна. Депресивний сан у неї був. Ще няньки не було, а вже тоді вона помічала, що ОСОБА_4 в депресивному стані, не впізнавала її, хоча дуже добре знала. Вона про це говорила Відповідачці. Десь на початку 2015 року Відповідач зверталась до неї бо шукала няньку і вона бачила що ОСОБА_4 потребує сторонньої допомоги. Також ОСОБА_4 доглядав Володя, Позивач хвора і фізично не могла доглядати матір. Володя доглядав ОСОБА_4 у 2014 році, У 2015 ОСОБА_4 доглядала Відповідач У 2016 році вона бачила ОСОБА_4 дуже рідко, в першій половині дня її виводила нянька під руки на улицю, при цьому у ОСОБА_4 очі були втуплені, депресія. ОСОБА_4 сиділа на лавочці втупившись в одну точку, не реагувала на звернення, не впізнавала свідка.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що Позивача і Відповідача знає як сусідок, знав ОСОБА_4 яка була сусідкою. Про її фізичний та емоційний стан йому нічого не відомо. ОСОБА_4 часто не зачиняла двері. Але останній час вона його не впізнавала. З 2014 року вона почала блудити, тобто не товаришувати з головою, вона неправильно розмовляла, зайве говорила.

Свідок ОСОБА_18 суду поясним, що працює в ПП «Мандельзон» та займається обслуговуванням пансіонату « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». ОСОБА_4 ,. без будь-яких показань, у грудні 2015 року надійшла до закладу «Золота осінь» з підвищеним тиском, при цьому вона постійно приймала «енап». За період перебування в пансіонаті будь-яких психічних відхилень у ОСОБА_4 він не спостерігав, вона була адекватною, навіть допомагала нянькам обслуговувати тих постояльців, які потребували допомоги, водила бабусь у столову. Увесь час була у гарному дусі, в неї було присутнє почуття гумору. Коли було тепло, вона весь час займалась клумбами та квітами. У ОСОБА_4 не було показань для консультації психіатра. У них в пансіонаті знаходяться люди похилого віку, післяінсультні, післяінфарктні, люди які потребують догляду, а родичі не можуть їх утримувати вдома. Він дуже добре пам`ятає ОСОБА_4 , особисто спілкувався з нею. На період перебування ОСОБА_4 у закладі вона не потребувала стороннього догляду, самостійно ходила в столову, в душ. Він особисто спілкувався з ОСОБА_4 . Вона жила в двомісному номері з бабусею 96 років яка була неадекватною глухою та сліпою. В пансіонаті постояльці не можуть самостійно пересуватися по вулиці. Окрім гіпотетичної терапії ОСОБА_4 іншого лікування не отримувала. Він не пам`ятає чи згодна була ОСОБА_4 перебувати у закладі. Їй у закладі подобалось, була дуже позитивною. Такого, щоб вона влаштовувала скандали, втікала не було, вона була спокійною, його нічого в поведінці ОСОБА_4 не насторожувало, вона була спокійною, врівноваженою, весь час жартувала.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що має дружні відносини з Відповідачем з 2007 року. ОСОБА_4 вона добре знає, вони часто спілкувались, збирались у них на дачі та вдома. Ні яких відхилень у ОСОБА_4 по здоров`ю вона не бачила. ОСОБА_4 була здоровою людиною, ніяких психічних і психологічних відхилень вона не бачила. У 2014 році вона бачила ОСОБА_4 дуже часто оскільки часто приїздила до неї на дачу. Бачила її і в 2015 і 2016 роках але будь-яких відхилень та неадекватності в її поведінці не помічала. ОСОБА_4 була завжди веселою, життєрадісною, завжди анекдоти якісь розповідала. В останнє вона бачила ОСОБА_4 у травні 2016 року, коли відповідач забрала її з пансіонату « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Коли вона бачила ОСОБА_4 у травні 2016 року ОСОБА_4 була вмєняєма, здорова і вона ніяких відхилень не бачила.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, Відповідач її мачуха. Із сім`єю ОСОБА_4 знайома з 1998 року. Була на святах і вдома, і на дачі. З 2003 року вони зустрічались переважно на днях народженнях її батька, і на похоронах ОСОБА_21 в 2014 році, на похоронах ОСОБА_22 в 2015 році. А в 2016 році вона була на похоронах ОСОБА_4 . Також весною виїжджали на шашлики на дачу до ОСОБА_15 . В 2014 році вона бачила ОСОБА_4 на похоронах доньки позивача, ОСОБА_4 сиділа за столом поряд з нею та її чоловіком, при цьому поводила себе привітно, запитувала про доньку свідка. Потім вони зустрілися весною 2015 року на відкритті дачного сезону. Наступна зустріч з ОСОБА_4 відбулась коли помер її чоловік ОСОБА_23 . Наступного разу, у 2016 році, коли Відповідач забрала ОСОБА_24 з пансіонату, де остання відпочивала. При цьому ОСОБА_4 посміхалася, запитувала про дитину свідка, поводила себе привітно, пам`ятала, що неї є донька. У липні у відповідача був день народження, де свідок присутньою не була, при цьому відповідач їй розповідала, що ОСОБА_4 було недобре і вона погано себе почувала. Після смерті ОСОБА_22 , ОСОБА_4 відправили відпочити в цей пансіонат, при цьому батько свідка та Відповідач їй розповідали, що ОСОБА_4 у пансіонаті поливає квіти, допомагає, почуває себе добре, їй там не сумно є з ким поговорить, вона виходить на прогулянки. ОСОБА_4 в пансіонаті знаходилась з кінця 2015 року, а потім свідок з нею зустрілась на шашликах в травні чи на початку червня 2016 року, це було вже на дачі. ОСОБА_4 забрали з пансіонату тому що їй там вже набридло Після смерті ОСОБА_22 ОСОБА_4 жила у квартирі по АДРЕСА_6 і на дачу її забирала Відповідач. ОСОБА_4 ходила до туалету, виходила гуляти на вулицю, в магазин вона скоріш за все не ходила, оскільки їй привозили продукти. Після смерті ОСОБА_22 , ОСОБА_4 була вбита горем їй було сумно. ОСОБА_4 просто любила поговорити. Після смерті ОСОБА_22 , ОСОБА_4 переважно жила у себе вдома, лише їздила то однієї донька та до іншої в гості. Останнім часом з ОСОБА_4 свідок спілкувалась один- два рази на рік. На думку свідка, ОСОБА_4 була нормальна.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що Відповідач є мачухою його дружини. Він знайомий з ОСОБА_4 з 2007 року. Вони зустрічалися та спілкувалися переважно на днях народження його тестя та Відповідача. Вони зустрічались на похоронах у грудні 2014 року, коли померла племінниця Відповідача. На похоронах вони сиділи поряд з ОСОБА_4 , спілкувались того дня з приводу ситуації. Потім вони зустрічались на похованні чоловіка ОСОБА_4 у липні 2015. Коли вони були на обіді було аналогічне спілкування її поведінка була відповідною до ситуації. Остання їх зустріч відбулася в травні 2016 року на її дачі на шашликах. Поведінка ОСОБА_4 відповідала поведінці здорової людини, щось такого що не відноситься до здорової людини він не спостерігав. Йому відомо, що після смерті чоловіка ОСОБА_4 , щоб вона не залишалася дома сама, Відповідач запропонувала їй знаходитися в пансіонаті- санаторії для літніх людей, який не є лікувальним закладом. Про ці обставини свідку розповідала його дружина ОСОБА_20 . Про обставини відносно ОСОБА_4 у період з липня 2015 по травень 2016 року йому особисто не відомо. З 2014 року свідок бачився та спілкувався з ОСОБА_4 тричі: в грудні 2014, в липні 2015 і в травні 2016. При зустрічах він не помітив, що стан ОСОБА_4 погіршувався, фізично вона поводила себе, як нормальна людина. Незважаючи на рідке спілкування свідок вказав, що підтверджує що у ОСОБА_4 не було психічних та інших захворювань.

Свідок ОСОБА_26 суду повідомила, що в неї дружні стосунки з Відповідачем з 2006 року. Також свідок знає сім`ю Відповідача і була знайома з ОСОБА_4 . Вона спілкувалась з ОСОБА_4 та її чоловіком влітку приблизно один раз на місяць, вони зустрічались на дачі. З родичами Відповідача вона бачилась на ювілеях. ОСОБА_4 була високоентелегентною людиною і цікавий співрозмовник, вона була дружньою до гостей, завжди підтримувала розмову, була цікавою і часто ділилася своїм досвідом з вирощування гарних грядок та врожаю овочів. Свідок не пам`ятає у ОСОБА_4 неадекватних вчинків, не чула про наявність психічних захворювань або необхідності лікування. ОСОБА_7 свідок також не чуло про те, що ОСОБА_4 необхідне лікування. Щоб ОСОБА_4 не так переживала після похорон її чоловіка Відповідач оформила її в пансіонат- санаторій, де ОСОБА_4 знаходилась який час, приблизно декілька місяців. Зі слів Відповідача свідку відомо, що це пансіонат для літніх людей. У ОСОБА_4 була доглядальниця, щоб вона не почувала себе самотньою, щоб не стався тиск або серцевий напад і поряд завжди була людина. Ця доглядальниця проживала з ОСОБА_4 , а Відповідач постійно її відвідувала. Тоді ОСОБА_4 була цілком адекватною, приїжджала на дачу, вона була цілком адекватною. Свідок не пам`ятає коли померла ОСОБА_4 , останній раз вона її бачила в літку 2016 року, коли у неї була проблема з суглобом, ОСОБА_4 була прикута до ліжка.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що є сусідкою Відповідача по дачі. В основному вона спілкувалась з Відповідачем, її чоловіком , її матір`ю. С початку свідок спілкувалась з матір`ю Відповідача та її вітчимом, ці люди були на дачі постійно з весни до пізньої осені і вони бачились щодня, спілкувались. Неадекватної поведінки в діях ОСОБА_4 не було, вчинків, які б відповідали ситуації у ОСОБА_4 не було. Свідок ні від кого не чула про наявність у ОСОБА_24 психічних захворювань і необхідності лікування. В останнє бачила ОСОБА_4 в травні-червні 2016 року, вони заїжджали на дачу ранньою весною і до пізньої осені. Передостанній раз свідок бачила ОСОБА_29 у 2015 року, вона була у нормальному стані.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 479 від 23.08.2019 року, що був проведений Київським міським центром судово-психіатричної експертизи:

1.На момент укладання договорів дарування квартири АДРЕСА_1 від 28 серпня 2015 року, садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районні м. Києва від 23 квітня 2016 р., земельної ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районні м. Києва від 23 квітня 2016 р що були укладені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_30 , ОСОБА_4 страждала на Судинну деменцію(F01-згідно МКХ-10);

2.На момент укладання договорів дарування квартири АДРЕСА_1 від 28 серпня 2015 року, садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районні м. Києва від 23 квітня 2016 р., земельної ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районні м. Києва від 23 квітня 2016 р що були укладені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_30 , ОСОБА_4 за психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

На підставі вищенаведених доказів суд вважав доведеним, що дарувальник- ОСОБА_4 на момент укладання договорів дарування: квартири АДРЕСА_1 від 28 серпня 2015 року; садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районні м. Києва від 23 квітня 2016 р., земельної ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районні м. Києва від 23 квітня 2016 р. за психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може з огляду на наступне.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача, апеляційним судом було встановлено, що наявний у справі висновок судово-психіатричної експертизи, викликав сумніви в його правильності, і судом за клопотанням відповідача. яке безпідставно не було задовлено судом першої інстанції, була призначена повторна судово-психіатрична експертиза.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі було призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державній установі «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України».

На вирішення експертів поставлено наступні запитання:

Чи страждала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент укладання договорів дарування:

квартири АДРЕСА_1 від «28» серпня 2015 року;

садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі м. Києва від «23» квітня 2016 року;

земельної ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі м. Києва від «23» квітня 2016 року, що були укладені з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , будь-якими психічними захворюваннями;

Чи могла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент укладання договорів дарування:

квартири АДРЕСА_1 від «28» серпня 2015 року;

садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований у Дарницькому районі м. Києва від «23» квітня 2016 року;

земельної ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі м. Києва від «23» квітня 2016 року, що були укладені з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта або за відмову надати такий висновок.

В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи.

13 липня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов висновок повторної посмертної судово-психіатричного експерта №43 від 10.06.2021 року у цивільній справі № 755/1299/17 (апеляційне провадження № 22-ц/824/1688/2021 Київського апеляційного суду). Відповідно до якого ОСОБА_4 на час укладення вищенаведених договорів розуміла значення своїх дій та могла керувати ними.

Такий висновок був підтриманий в судовому засіданні Київського апеляційного суду експертом Козерацькою О.А.

У судовому засіданні 16 листопада 2021 року, після надання пояснень експертом, Гончарук Ю.О. в інтересах ОСОБА_3 подала клопотання про призначення комісійної судово-психіатричної експертизи, обґрунтоване тим, що повторна посмертна судово-психіатрична експертиза проведена ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я» є неповною, не об`єктивною, виконана з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема ЗУ «Про психіатричну допомогу», Наказу Міністерства Юстиції України № 53/5 від 09.10.1998 року № 705/3145, яким затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, Наказу Міністерства Юстиції України від 08.05.2018 року № 865, яким затверджено Порядок проведення судово-психіатричної експертизи. У зв`язку з тим, що по справі було проведено дві експертизи основна у складі 3 експертів, додаткова у складі 2 експертів, висновки яких є суперечливими, вважала, що у даній справі необхідно призначити комісійну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити ДУ «Науково-дослідному інститут психіатрії МОЗ України (м. Київ, вул. Кирилівська, 103).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року Клопотання ОСОБА_31 в інтересах ОСОБА_3 про призначення посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи задоволено частково.

Призначено посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу.

Доручено проведення експертизи ДУ «Науково-дослідному інститут психіатрії МОЗ України (м. Київ, вул. Кирилівська, 103), яка відповідно до наказу МОЗ України від 27 вересня 2021 року № 2065 змінила назву на державну установу "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України".

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

Чи страждала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент укладання договорів дарування:

квартири АДРЕСА_7 від 28 серпня 2015 року;

садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований у Дарницькому районі м. Києва від ІНФОРМАЦІЯ_3;

земельної ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований у Дарницькому районі м. Києва від ІНФОРМАЦІЯ_3, що були укладені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , будь-якими психічними захворюваннями?

Чи могла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент укладання договорів дарування:

квартири АДРЕСА_7 від 28 серпня 2015 року;

садового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований у Дарницькому районі м. Києва від ІНФОРМАЦІЯ_3; земельної ділянки АДРЕСА_2 в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований у Дарницькому районі м. Києва від ІНФОРМАЦІЯ_3, що були укладені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта або за відмову надати такий висновок.

Така експертиза була проведена і відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експретизи від 28 квітня 2022 року, проведеної державною установою "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України ОСОБА_4 на момент укладання нею договорів дарування: квартири АДРЕСА_1 від 28 серпня 2015 року, та садового будинку розташованого в АДРЕСА_3 в садовому товаристві "ІНФОРМАЦІЯ_1" від ІНФОРМАЦІЯ_3 усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними.

Оцінюючи наявні в справі письмові докази, а також покази свідків, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б доводили, що на час укладеня договорів дарування, які позивач просила визнати недійсними, ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 офіційно до лікарів-психіатрів і наркологів не зверталась, психіатричної допомоги не отримкувала, на обліку не перебувала.

У справі наявні консультативні висновки від 30.10.2015р., 14.11.2015р. повторний огляд) та 10.2015 року (іншим психіатром точна дата огляду не вказана) про огляд ОСОБА_32 лікарями-психіатрами, які описували у підекспертної ознаки судинної деменції з глибокою амнестичною дезорієнтацією, інтелектуально-мнестичним зниженням, поведінковими порушеннями та ознаками щоденної неспроможності, з маячними вкслюченнями. Огляди проводились на дому, «на прохання родичів», офіційно ніде не реєструвались, завірялись лише особистими печатками лікарів, які не мали ліцензії на приватну практику. Усвідомлена згода на психіатричний огляд була відсутня в обох виападках.

У той же час, серед матеріалів справи наявні амбулаторна карта, історія хвороби за 2015рік, численні виписки та консультативні огляди ОСОБА_32 , які проводились різними лікарями протягом її життя, а також на юридично значимий період 2015-2016 p., у яких відсутні посилання на наявність у ОСОБА_32 будь-яких виражених, глибоких психічних розладів. При цьому, як слідує із медичних записів, ОСОБА_33 самостійно подавала скарги та анамнестичні відомості, які відповідали встановленим діагнозам. Ознак неадекватної поведінки, висловлювань, неспроможності, обумовленої когнітивним дефіцитом у неї не фіксувалось.

Перше посилання на мнестичне зниження судинного ґенезу при дисциркуляторній енцефалопатів внаслідок тривалого перебігу гіпертонічної хвороби було зафіксовано в амбулаторній карті ОСОБА_32 у записі від 8.07.2016 року, коли описувалась ситуація з переломом шийки стегна.

Свідки та учасники судового процесу надавали вкрай суперечливі відомості стосовно психічного стану ОСОБА_32 на час укладення правочинів. Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , психіатр ОСОБА_8 свідчили, що ОСОБА_4 , починаючи з 2014 року виявляла ознаки психічної неадекватності: не впізнавала знайомих, вдягалась не по погоді, губилась на вулиці, не зачиняла двері, заговорювалась не по суті, стала неакуратною, недоглянутою, некритичною, тощо. Натомість, ОСОБА_30 , нотаріус ОСОБА_34 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 „ ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_35 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 заперечували наявність ознак психічних розладів у підекспертної. Свідчили, що вона була цілком адекватною, допомагала у пансіонаті співробітникам та іншим мешканцям, не виявляла поведінкової чи комунікабельної неадекватності та когнітивної неспроможності у повсякденному житті.

З огляду на те, що покази свідків та пояснення сторін є суперечливими, та з огляду на те, що для визначення психічного стану особи в момент вчинення нею правочинів необхідні спепціальні знання, колегія суддів дійшла висновку, що в основу рішення можуть бути покладені висновки спеціалістів.

Розбіжності в висновках судово-психіатричних еспертиз, які призначались судом першої та апеляційної інстанції були усунуті під час проведення комісійної, посмертної судово-психіатричної експертизи, висновком якої встановлено, що дарувальник на час підписання нею договорів дарування розуміла значення своїх дій та могла керувати ними, а тому за таких підстав, правочини, що вона укладала є дійсними і підстави для задоволення позову відсутні.

Окрім трьох висновків спеціалістів, які мають спеціальні знання, щодо визначення психічного стану особи, на час вчинення нею правочинів, колегія суддів також враховує, що експертами у своїх висновках були проаналізовані також покази свідків і в сукупності з медичною документацією, експерти дійшли висновку, що відповідач під час укладення нею договорів розуміла значення своїх дій.

На підставі вищевикладеного апеляційним судом встановлено, що задовольняючи позов суд не повно встановив обставини справи, порушив норми процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону, а тому відповідно до ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Статтею 158 ЦПК України передбачено, що у випадку повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалоюДніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у справі № 755/1299/17, накладено арешт на: садовий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в Дарницькому районі м. Києва; земельну ділянку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в Дарницькому районі м. Києва; квартиру АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, суд також вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову.

Керуючись ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне повернути відповідачу судовий збір сплачений нею за подачу апеляційної скарги в сумі 2880 грн. , оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід першої групи.

Керуючись ст. 158, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 24 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович про визнання недійсним договорів дарування-відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір, сплачений нею за подачу апеляційної скарги в сумі 2880 грн. в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Скасувати заходи забезпечення позову на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року у виді арешту на: садовий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в Дарницькому районі м. Києва; земельну ділянку № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 в садовому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований в Дарницькому районі м. Києва; квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2022 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.І. Шкоріна