Провадження №22-ц/812/689/22
№22-ц/812/867/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Миколаїв

Справа № 484/476/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Коломієць В.В., Кушнірової Т.Б.

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер-Агро",

про стягнення орендної плати

за апеляційними скаргами

ОСОБА_1

та

Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Агро»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Максютенко О.А., 6 травня 2022 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 13 травня 2022 року,

у с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про стягнення орендної плати.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 1,9697 га, кадастровий номер :02:000:0393, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Первомайської міської ради. Зазначене підтверджується державним актом серії ЯК №991325 на право власності на земельну ділянку виданого згідно розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 20 листопада 2012 року, зареєстрованого за № 523-р.

29 грудня 2012 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Партнер-Агро» договір оренди земельної ділянки строком на 20 років, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Первомайському районі за № 04117, про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 29 грудня 2012 року. П.9,11 вказаного договору передбачено, що орендар сплачує за користування земельною ділянкою орендну плату, яка становить 5 (п`ять) % від нормативно-грошової оцінки, що становить 2015 грн. 60 коп і повинна бути сплачена до 31 грудня щорічно. ТОВ «Партнер-Агро» свої обов`язки за договором оренди земельної ділянки не виконувало, у зв`язку з чим виникла заборгованість по виплаті орендної плати за 2018, 2019, 2020 роки, яка становить 6046 грн. 60 коп.

При зверненні до ТОВ «Партнер-Агро» стало відомо, що останній не використовує земельні ділянки і не виконує свої зобов`язання за договором оренди земельної ділянки з поважних причин, так як позбавлений можливості обробляти орендовану земельну ділянку через її самовільне захоплення ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Зазначене підтверджується матеріалами перевірок Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

На думку позивача, відповідач користувався вказаною земельною ділянкою незаконно, отримуючи при цьому дохід від вирощеної продукції. Фактичне використання майна, яке здійснюється без належних підстав є підставою для нарахування та стягнення з такого користувача коштів на користь позивача, оскільки відповідач без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» заборгованість з орендної плати у розмірі 6046 грн. 80 коп.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав беззаперечних та переконливих доказів, які б давали підстави для стягнення з відповідача на підставі статті 1212 ЦК України орендної плати за незаконне використання належної їй земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги.

Вказувала, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги матеріали перевірок Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, якими підтверджується самовільне зайняття ТОВ «Агрофірма Корнацьких», належної їй земельної ділянки.

Посилання суду на те, що матеріали перевірок не є достатніми доказами позовних вимог, так як їм не надано правової оцінки правоохоронними та судовими органами, на думку позивача, не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства і є суб`єктивним тлумаченням зазначених норм права

В апеляційній скарзі ТОВ «Партнер-Агро», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначало, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» без належних правових підстав (без укладення договору оренди) користувалось земельною ділянкою, належною ОСОБА_1 , отримувало дохід від вирощеної продукції та не сплачувало орендну плату за користування нею.

Посилаючись на Постанову Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у спра ві № 6-3090цс15 ТОВ «Партнер-Агро» вказувало, що відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалось згодом відпала.

Крім того, ТОВ «Партнер-Агро» посилалось на те, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «Партнер Агро» ТОВ «Агрофірма Корнацьких» посилалось на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просило залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 травня 2022 року без змін.

Зазначало, що висновки , викладені у актах перевірки та актах обстеження щодо самовільного зайняття земельної ділянки, на які посилається ОСОБА_1 є лише відображенням дій державного інспектора Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, а за такого не можуть бути належними доказами у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Главою 83 ЦК України врегульовані відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

При цьому вина для кондикційних зобов`язань не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у с праві № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018р. у справі № 922/3412/17-ц, постанова КЦС Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 724/292/15-ц).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1.9697 га, кадастровий номер :02:000:0393, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Первомайської міської ради (колишня Ленінська сільська рада), на підставі державного акту серії ЯК №991325 на право власності на земельну ділянку виданого згідно розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 20 листопада 2012 року, зареєстрованого за № 523-р.

29 грудня 2012 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Партнер-Агро» договір оренди земельної ділянки строком на 20 років, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Первомайському районі за № 04117, про що в Державному реєстрі земель зроблено запис від 29 грудня 2012 року.

Пунктом 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки землі, що становить 2015 грн. 60 коп. і сплачується не пізніше 31 грудня кожного року користування.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2018-2020 років ТОВ «Партнер-Агро» було позбавлене можливості обробляти земельну ділянку позивача, так як фактично вона оброблялась іншою особою - ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що об`єктивно підтверджується матеріалами справи.

Аналізуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає доведеним факт того, що у 2018-2020 роках орендна плата позивачу не виплачувалася, оскільки орендар не мав змоги користуватися землею, отримувати з цього дохід, а відповідно і сплачувати орендну плату за використання землі, так як земельна ділянка, що належить позивачу, фактично оброблялась іншою особою - ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Матеріали справи містять достатні докази, які у сукупності, на думку колегії суддів, спростовують заперечення відповідача та свідчать про фактичне його користування земельною ділянкою позивача за спірний період та було предметами перевірки дотримання вимог земельного законодавства ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, якими встановлено зайняття відповідачем земельної ділянки, яка орендована третьою особою у справі. У зв`язку з цим, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу заперечення відповідача щодо недоведеності зайняття ТОВ «Агрофірма Корнацьких» земельної ділянки позивача, неналежності, недопустимості та недостовірності наданих доказів не заслуговують на увагу.

При цьому колегія суддів вважає, що немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки спірні відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про те, що факт незаконного використання землі у даній справі повинен підтверджуватися вмотивованим рішенням органу досудового розслідування або суду, прийнятими після проведення всіх необхідних слідчих дій, та викладені в матеріалах перевірки обставини є неконкретизованими, є помилковими, оскільки не прийняття рішень не свідчать про об`єктивну неможливість суду надати оцінку усім у сукупності наданим доказам у даній цивільній справі.

Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки ТОВ «Агрофірма Корнацьких», який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки суд першої інстанції, вирішуючи спір не звернув належної уваги на зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення орендної плати, то рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2481 грн. судових витрат ( 992 грн. 40 коп. судовий збір, сплачений до суду першої інстанції + 1488 грн.60 коп судовий збір сплачений до суду апеляційної інстанції).

Крім того, з відповідача на користь ТОВ «Партнер-Агро» підлягають стягненню 1488 грн. 60 коп. судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Агро» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер-Агро», про стягнення орендної плати задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 6046 грн. 80 коп. безпідставно збережених грошових коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 2481 грн. судових витрат, понесених в суді першої та апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на користь ТОВ «Партнер-Агро» 1488 грн 60 коп. судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та з підстав передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: В.В. Коломієць

Т.Б.Кушнірова

Повний текст постанови складено 29 вересня 2022 року.