Справа № 490/1026/22
н/п 2/490/1528/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Марченку О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський фонд нерухомості «Ріко-ЛТД», про визнання дійсним договору, укладеного на біржі, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Миколаївський фонд нерухомості «Ріко-ЛТД», в якій позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 10.09.2001 року, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» за №270, відповідно до якого ОСОБА_1 купила, а ОСОБА_2 продав житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

У період з лютого 2022 року по червень 2022 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М. та 11.07.2022 року справу передано судді для розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.08.2022 року відкритопровадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання сторони у справі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не з`явилися з невідомих суду причин.

Представник позивача адвокат Сорочан Є.В. подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Суд дослідивши матеріали справи вважає за можливе провести підготовче судове засідання у відсутність сторін, які не з`явилися.

Врахувавши думку позивача про можливість розгляду справи без його участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» 10.09.2001 року укладено договір №270 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме цілого житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Згідно із пунктом 3 цього договору цілий житловий будинок з будівлями та спорудами проданий за 3 000грн 00 коп., сплачених «Покупцем» «Продавцю» повністю до підписання цього договору.

У пункті 8 договору зазначено, що договір належить зареєструвати у БТІ по місцю знаходження придбаної нерухомості.

Даний договір відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований Товарною біржею «Ріко-Альянс» в Журналі реєстрації біржових угод» за №270 від 10.09.2001 року.

Цей договір записано в реєстрову книгу №13, за реєстровим №3011, 17.09.2001 року у ММБТІ.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 02.02.2022 року Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 ( відповідно до Розпорядження Миколаївського міського голови Сєнкевича О.Ф. № 28р від 19.02.2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки» вул. Петрова перейменована на вул. Зелена гірка) на підставі договору купівлі-продажу№270 виданий 10.09.2001 року Універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс» зареєстровано за ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.

Згідно зі статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року зазначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У даному випадку біржова угода укладена у 2001 року, тому спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу УРСР.

Згідно зі статтею 153 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року, далі Цивільний кодекс УРСР) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Частина перша статті 47 Цивільного кодексу УРСР вказує на те, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (частина друга статті 47 Цивільного кодексу УРСР).

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано на те, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Зі змісту договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.09.2001 року № 270 слідує, що ця угода укладена на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про товарну біржу».

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ (в редакції станом на 16 лютого 1993 року), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За своїм змістом договір № 270 від 10.09.2001 року, укладений на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідає вимогам переліченим у статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ.

Зважаючи на приписи частини четвертої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» означена біржова угода не підлягала нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог статті 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) ця біржова угода підлягала реєстрації у відповідному Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомості.

Зазначена вимога чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства позивачами була виконана та проведена реєстрація отриманої у власність житловий будинок у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 17.09.2001 року (у реєстровій книзі за № 13, за реєстровим № 3011 зроблено відповідний запис).

Зі змісту договору від 10.09.2001 року № 270 також слідує, що його сторонами дотримано вимог статті 224 Цивільного кодексу УРС (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) та досягнуто істотних умов, визначених для договору купівлі-продажу, а саме продавець передав майно у власність покупцеві, а покупець прийняв майно і сплатив за нього 3 000 грн.

На час розгляду справи спірний будинок АДРЕСА_1 є зареєстрованим місцем проживання позивача, а інформація про право власності позивача на це майно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення.

Біржову угоду договір купівлі-продажу №270 житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 10 вересня 2001 року на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17 вересня 2001 року слід визнати дійсним.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Договір № 270 житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 10 вересня 2001 року на Універсальній Товарній Біржі «Ріко-Альянс» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17 вересня 2001 року визнати дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Шолох Л.М.