КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6378/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Невідомої Т.О.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Ратушного Сергія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Дубас Т.В.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

встановив:

У жовтні 2019 року ПАТ "Страхова компанія "АРКС" звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку суброгації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №37559а6ка від 12 лютого 2016 року, згідно якого ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Mazda3" д.н.з. НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

11 жовтня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Mazda 3" д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , та "Mercedes-Benz Vito" д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_5 .

У результаті даної ДТП пошкоджено застрахований у ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" транспортний засіб "Mazda3" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля "Mazda 3" д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП відповідно до рахунку №1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2016 року ДП "АВТО", Рахунку №б/н-1 від 27 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_6 та Рахунку №1030780_РФ_018941 від 24 листопада 2016 року становить 38 889,22 гривень.

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 14 листопада 2016 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

ПАТ "Страхова компанія "АРКС" сплатило страхове відшкодування у розмірі 38 889,22 гривень, а тому набуло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.

20 червня 2019 року ПАТ "АХА Страхування" змінило назву на ПАТ "Страхова компанія "АРКС".

Мотивуючи наведеним, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ "Страхова компанія "АРКС" суму в розмірі 38 889,22 гривень та сплачений позивачем судовий збір.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Страхова компанія "АРКС" кошти у розмірі 38 889,22 гривень та судові витрати у розмірі 1 921,00 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Ратушним С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що з ухваленим рішенням не згоден, оскільки воно є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ухвалене без повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Вказує, що відповідачка не заперечує факту дорожньо-транспортної пригоди та своєї вини в порушенні Правил дорожнього руху України, а також відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з цим, не визнає позов, оскільки уважає, що механічні пошкодження, зазначені в ремонтних калькуляціях та протоколах огляду, суттєво відрізняються від пошкоджень, зафіксованих поліцейським при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, а розмір сплаченого страхового відшкодування є явно завищеним від реально завданих збитків.

Вказує, що позивачем долучено до позовної заяви копії актів огляду транспортного засобу від 12 жовтня 2016 року та від 14 грудня 2016 року. Відповідно до вказаних актів автомобіль, що оглядався 2011 року випуску, що не відповідає року випуску застрахованого автомобіля.

Звертає увагу, що вказані акти не можуть бути належними доказами, оскільки не містять жодних документів, які б встановлювали посаду та спеціальність осіб, які складали ці акти.

Вказує, що згідно рахунку-фактури №1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2019 року, визначено перелік запчастин та послуг для проведення ремонту автомобіля 2016 року випуску, показник одометра якого складає 0 кілометрів.

Рахунком-фактурою №1030780_РФ_018941 від 25 листопада 2016 року визначено перелік запчастин та послуг для проведення ремонту автомобіля 2011 року випуску, показник одометра якого складає 105 625 кілометрів.

Звертає увагу, що вказані документи ніким не підписані.

Вказує, що наданий позивачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №798/16 від 28 березня 2017 року, не можна уважати доказом в розумінні статті 78 ЦПК України.

Зазначає, що представник відповідача просив визнати недопустимими доказами Акт огляду транспортного засобу ( дефектна відомість) від 12 жовтня 2016 року , Акт огляду транспортного засобу ( дефектна відомість) від 14 грудня 2016 року , рахунок-фактуру №№1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2019 року, рахунок-фактуру №1030780_РФ_018941 від 25 листопада 2016 року, а також Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №798/16 від 28 березня 2017 року.

Натомість суд, не надавши правової оцінки заяві про визнання доказів недопустимими, помилково зазначив, що призначена експертиза повернута до суду без виконання у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку оплати експертизи.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір шкоди підтверджений як звітом, так і платіжними дорученнями на перерахування коштів. Також зазначив, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження заперечень проти позову та спростування доказів позивача.

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно частини другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже правовідносини у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди в порядку суброгації.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Установлено, що 12 лютого 2016 року між АТ "СК "АХА Страхування" та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "все включено" №37559а6ка. Предметом даного договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном.

З розділу 6 укладеного договору убачається, що об`єктом страхування є транспортий засіб марки "Mazda 3" білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 , 2010 року випуску (а.с.4-10).

З даних повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 12 жовтня 2016 року, убачається, що ОСОБА_3 повідомила АТ "СК "АХА Страхування" про настання страхового випадку. Разом з повідомленням про настання страхового випадку ОСОБА_3 подано заяву на виплату страхового відшкодування. В заяві зазначено про такі пошкодження транспортного засобу: крило переднє ліве, передній бампер, диск колеса передній лівий, фара передня ліва (а.с.11-13).

З даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вбачається, що автомобіль марки "Mazda3" білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 (а.с.14).

З даних протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №352072 від 11 жовтня 2016 року убачається, що 11 жовтня 2016 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Mazda3" д.н.з. НОМЕР_1 та "Mercedes-Benz" НОМЕР_5 (а.с.17).

З даних акту огляду транспортного засобу ( дефектна відомість) від 12 жовтня 2016 року, складеного ОСОБА_7 убачається, що об`єктом огляду є автомобіль "Mazda 3" білого кольору 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 .

Згідно цього акту визначено такий характеру пошкоджень: бампер передній (заміна, окраска); накладка на протитуманні фари лівої (заміна); крило переднє ліве (заміна); підкрилок передній лівий (заміна); кронштейн передній лівий (заміна), кронштейн крила передній лівий (заміна, окраска); фара ліва (заміна); диск колісний (заміна) (а.с.21-22).

З даних акту огляду транспортного засобу від 14 грудня 2016 року, складеного ОСОБА_8 , убачається, що об`єктом огляду є автомобіль "Mazda 3" білого кольору, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 з пробігом 105 625 кілометрів.

В графі "характеру пошкоджень" зазначено , що заміні підлягає підшипник ступиці лівий (у зв`язку з пошкодженням лівого переднього диску) (а.с.23-24).

З даних звіту №798/16 від 28 березня 2017 року, складеного ФОП ОСОБА_9 , убачається, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу "Mazda 3" д.н.з. НОМЕР_6 станом на 11 жовтня 2016 року складає 36 893,15 гривень. Матеріали звіту містять Акт огляду транспортного засобу №798-16 від 12 жовтня 2016 року, складеного ОСОБА_9 (додаток 3 до звіту), з даних якого убачається, що об`єктом огляду є автомобіль "Mazda 3" білого кольору, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 з пробігом 103 748 кілометрів.

Згідно даних цього звіту визначений такий характер пошкоджень: облицювання переднього бамперу розлом з лівого боку (заміна, окраска); крило переднє ліве деформоване на 60% складки металу (заміна, окрас); підкрилок передній лівий (заміна); кронштейн переднього бамперу лівий (заміна); кронштейн крила переднього лівого (заміна); фара ліва передня, пошкодження скла тріснутий корпус (заміна); диск колеса переднього лівого (заміна).

З даних ремонтної калькуляції №1.003.16.0 від 12 жовтня 2016 року, складеної ФОП ОСОБА_9 , убачається, що вартість ремонту автомобіля "Mazda 3" білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 з пробігом 106 250 кілометрів складає 36 892,15 гривень.

З даних рахунку фактури №1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2016 року, виданого ДП "Авто інтернешнл" убачається, що вартість ремонту автомобіля "Mazda 3", 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 з пробігом 0 кілометрів складає 35 937,96 гривень (а.с.35).

З даних рахунку-фактури б/н-1 від 27 жовтня 2016 року виданого ФОП ОСОБА_10 убачається, що вартість ремонту одного диску, порошкове фарбування та шино монтаж, склала 1135,00 гривень (а.с.37).

З даних рахунку фактури №1030780_РФ_018941 від 25 листопада 2016 року, виданого ДП "Авто інтернешнл" убачається, що вартість ремонту автомобіля "Mazda 3", 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_3 з пробігом 105 625 кілометрів склала 3 416,26 гривень (а.с.38).

З даних розрахунків страхового відшкодування убачається, що розмір відшкодування склав 34 337,96 гривень, 1 135,00 гривень та 3 416,26 гривень ( а.с. 39-41).

З даних страхового акту №АХА217163 від 19 жовтня 2016 року, складеного ОСОБА_11 , убачається, що на рахунок ДП "Авто інтернешнл" вирішено сплатити 34 337,96 гривень на підставі рахунку №1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2016 року (а.с.42-43).

З даних платіжного доручення №276 059 від 20 жовтня 2016 року убачається, що АТ "СК "АХА страхування" перерахувало на рахунок "Авто Інтернешнл" грошові кошти у розмірі 34 337,96 гривень. У графі призначення платежу вказано "страхове відшкодування згідно акту №АХА2171763, ОСОБА_3 , НОМЕР_7 , рах. № НОМЕР_8 від 18 жовтня 2016 року" (а.с.47).

З даних страхового акту №АХА2179640 від 01 грудня 2016 року складеного ОСОБА_11 , убачається, що на рахунок ФОП ОСОБА_6 вирішено сплатити 1 135,00 гривень на підставі рахунку №1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2016 року (а.с.44-45).

З даних платіжного доручення №287 589 від 02 грудня 2016 року убачається, що АТ "СК "АХА страхування" перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 1 135,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "страхове відшкодування згідно акту №АХА2171763, ОСОБА_3 , НОМЕР_7 , рах. № НОМЕР_8 від 18 жовтня 2016 року" (а.с.48).

З даних страхового акту №АХА2181990 від 15 грудня 2016 року складеного ОСОБА_11 , убачається, що на рахунок ДП "Авто інтернешнл" вирішено сплатити 3 416,26 гривень на підставі рахунку №1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2016 року (а.с.45-46).

З даних платіжного доручення №291 704 від 16 грудня 2016 року убачається, що АТ "СК "АХА страхування" перерахувало на рахунок Авто Інтернешнл грошові кошти у розмірі 3 416,26 гривень. У графі призначення платежу вказано "страхове відшкодування згідно акту №АХА2171763, ОСОБА_3 , НОМЕР_7 , рах. № НОМЕР_8 від 18 жовтня 2016 року" (а.с.49).

Згідно пункту 29.12 Договору добровільного страхування наземного транспорту "все включено" №37559а6ка, укладеного 12 лютого 2016 року між АТ "СК "АХА Страхування" та ОСОБА_3 , при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ ( кошторису збитків) , в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО ( згідно з умовами пункту 29.13 Договору).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що копії актів огляду транспортного засобу від 12 жовтня 2016 року та від 14 грудня 2016 року, містять дані про огляд автомобіля 2011 року випуску, що не відповідає року випуску застрахованого автомобіля (а саме 2010 рік). Окрім того, ці акти не містять даних, які б встановлювали посаду та спеціальність осіб, які складали ці акти. Відтак ці докази не відповідають критеріям належності та допустимості.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що згідно рахунку-фактури №1024755_РФ_015499 від 18 жовтня 2019 року, визначено перелік запчастин та послуг для проведення ремонту автомобіля 2016 року випуску, показник одометра якого складає 0 кілометрів; рахунком-фактурою №1030780_РФ_018941 від 25 листопада 2016 року визначено перелік запчастин та послуг для проведення ремонту автомобіля 2011 року випуску, показник одометра якого складає 105 625 кілометрів. Поряд з тим, ці документи не містять підпису особи, що такі складала. Отже ці докази також не відповідають критеріям належності та допустимості.

Розрахунки страхового відшкодування до страхового акту (без визначення номеру та дати) також не містять підпису особи, яка такі розрахунку виконала.

Оцінюючи звіт №798/16 від 28 березня 2017 року, складений ФОП ОСОБА_9 , колегія зазначає, що такий складено на підставі Акт огляду транспортного засобу №798-16 від 12 жовтня 2016 року та ремонтної калькуляції №1.003.16.0 від 12 жовтня 2016 року.

Разом з тим, згідно цих документів визначено різних пробіг транспортного засобу, зокрема, згідно даних Акту огляду транспортного засобу №798-16 від 12 жовтня 2016 року, складеного ОСОБА_9 (додаток 3 до звіту) убачається, що об`єктом огляду є автомобіль з пробігом 103 748 кілометрів, натомість з даних ремонтної калькуляції №1.003.16.0 від 12 жовтня 2016 року, складеної ФОП ОСОБА_9 , убачається, що визначено вартість ремонту автомобіля з пробігом 106 250 кілометрів.

Звіт не містить інформації про джерело отримання даних щодо пробігу автомобіля, як і не містить як додатків копій документів на підтвердження кваліфікації суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (частина перша статті 6 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи наведене, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції суттєві обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема для визначення вартості матеріального збитку, встановлено на підставі неналежних та недопустимих доказів.

При цьому, суд першої інстанції помилкового уважав, що призначена по справі судова автотоварознавча експертиза повернута до суду без виконання у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку оплати експертизи.

Згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2020 року ( з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 серпня 2020 року) за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_13 призначено судову автотоварознавчу експертизу. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідачку.

З даних листа від 20 січня 2022 року, наданого директором КНДІ СЕ, убачається, що у цій справі оплата експертизи була проведена ОСОБА_1 ( а.с. 145).

Натомість згідно повідомлення про неможливість надання висновку від 29 березня 2021 року експертом повідомлено, що такий неможливо надати у зв`язку із ненаданням на огляд досліджуваного КТЗ або його кольорових фотознімків в пошкодженому стані в оригінальному цифровому форматі.

З матеріалів справи убачається, що позивачем при звернення до суду як додатки до Звіту №798/16 від 28 березня 2017 року долучено копії фотознімків пошкодженого транспортного засобу, роздруковані в чорно-білому форматі.

Позивачем на вимогу експерта не надано кольорових фотознімків в пошкодженому стані в оригінальному цифровому форматі, які об`єктивно мають бути в розпорядженні страховика, та не повідомлено про неможливість подання експерту цих документів.

Отже слід констатувати, що проведення експертизи унеможливило ненадання експертам позивачем необхідних для дослідження матеріалів.

Статтею 109 ЦПК України, положення якої сторонам було роз`яснено судом при призначенні експертизи, унормовано, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19вказано, зокрема, на таке: Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про недоведеність заявлених ПАТ "Страхова компанія "АРКС" позовних вимог, протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і дослідженим доказам у їх сукупності.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню 2881,50 грн на відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ратушного Сергія Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на користь ОСОБА_1 2881,50 грн на відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

Т.О. Невідома