Справа № 447/1347/19 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/4275/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області в складі судді Павліва В.Р. від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 рокупозов Ковталіва Романа Теодоровича до АТ Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди, заподіяної банком задоволено частково.

Стягнуто з АТ Комерційнийбанк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50907 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот сім) гривень 60 коп.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 29.11.2021 року внесено виправлення до рішення Миколаївського районного суду Львівської області №447/1347/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди, заподіяної банком, а саме: у вступній частині повного тексту рішення зазначено дату винесення рішення «20.10.2021» замість «25.10.2021».

24 січня 2022 року ухвалено додаткове рішення у цивільній справі № 447/1347/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ Комерційний банк «ПриватБанк» про відшкодування шкоди, заподіяної банком, яким у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 рокуоскаржило АТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі просять рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважають, що оспорюване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують, що позивачем 23.01.2013 року підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до умов якої позивач підтвердив та погодив своїм підписом наступне «Я згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умовами та Правилами надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанк www.privatbank.ua». На офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» розміщено «Умови та правила здійснення банківських послуг», цей документ є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт, підписуючи заяву у відділенні банку. Даний договір позивачем не оспорювався, а відповідно ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Про те, що платіжні операції по картці/рахунку НОМЕР_1 за період з 02.04.2019 року по 02.05.2019 року здійснювались не ОСОБА_1 чи здійснювались без його відома, позивач до банку не звертався. Як вбачається з позовної заяви та долучених до неї доказів, з приводу подій, які мали місце, щодо зняття з рахунку позивача грошових коштів, за заявою ОСОБА_1 Миколаївський ВП Пустомитівського ВП ГУНП в Львівській області 16.05.2019 року зареєстровано кримінальне провадження No 0000204 (правова кваліфікація: (КК України 2001) СТ.190 4.1.) Вважають, що суд повинен прийняти до уваги, що дане провадження не є закінченим, не встановлено винних осіб, і не доведено відсутність вини позивача, а тим більше наявність вини інших осіб у переказі та знятті коштів з картки/рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Позивач, в свою чергу, має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку, коли такі особи будуть виявлені. До сьогодні вирок суду за зазначеним провадженням відсутній. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Оскільки, Банк діяв в межах Договору про надання банківських послуг, укладеним між Позивачем та Відповідачем й вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», то відсутня неправомірність дій Відповідача, вина як складових правопорушення й відповідно відсутній повний склад правопорушення, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до банку про зобов`язання повернення грошових коштів, стягнення пені та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заяви про зміну позовних вимог, відзиву на позовну заяву, пояснення до відзиву, позовної заяви (додаткової), заяви про зменшення розміру позовних вимог, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 158, 191, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1066, 1068, 1071, 1073, 1092, 1213 ЦК України, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", та задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що 23.01.2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 02.05.2019 року ОСОБА_1 підтвердив свої правовідносини з банком анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Позивач повідомив банк про несанціоноване списання грошових коштів, як тільки йому стало про це відомо. Крім того, 03.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області із заявою щодо незаконного списання грошових коштів з його рахунків, які обслуговує ПриватБанк. 16.05.2019 року Миколаївським відділом поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Львівській області внесені відомості за заявою ОСОБА_1 та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР, кримінальне провадження №0000204. У період з 06.04.2019 по 30.04.2019 з рахунку НОМЕР_1 , користувачем якого зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проведені операції із перерахування коштів на благочинність: MMR*DonationsAlerts, Moskva. Судом встановлено, що дані фінансові транкзиції з картки № НОМЕР_1 здійснювались не у системі Іnternet Banking Приват-24, а на зовнішньому російському сайті із введенням контрольної інформації по картці. Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, та приймаючи до уваги те, що грошові кошти у розмірі 50907 грн. 60 коп. були списані з його рахунку внаслідок недозволеної платіжної операції, а АТ КБ «ПриватБанк» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку позивача. Аргументи відповідача про те, що операція щодо зняття з платіжної картки позивача спірної суми стала можливою виключно в результаті розголошення самим клієнтом конфіденційної інформації по своїй картці, передачі даних та паролів третім особам є припущенням, оскільки достовірних доказів вчинення позивачем таких дій Банком до суду не надано. Враховуючи відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та відсутність підтверджень банком тверджень про інформування клієнта ОСОБА_1 про операції, що здійснювались від його імені, шляхом надіслання смс-повідомлень про списання коштів або повідомлення про такі списання у будь-який інший доступний для клієнта спосіб, суд прийшов до висновку, що за період з 06.04.2019 по 30.04.2019 було здійснене несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , у зв`язку із чим такі кошти підлягають поверненню.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону.

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до АТ Комерційний банк «ПриватБанк», у якому з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просив:

- стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 51969,41 грн. та 20000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що Миколаївське відділення АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» здійснює виплату позивачу винагороди по щомісячному утриманні судді у відставці, яку перераховує Миколаївське районне відділення Пенсійного фонду України у Львівській області. 25.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до банку з проханням про виплату грошових коштів, але працівниками банку запропоновано звернутись із вказаним 02.05.2019. Після звернення 02.05.2019 позивачу повідомлено про відсутність вказаної суми на рахунку та про списання коштів які були у залишку. Зі слів працівників банку, таке списання могло статися через мережу «Інтернет» і без відома позивача при умові, що його банківською карткою користувалися треті особи. ОСОБА_1 зазначив, що крім нього та касира банку доступ до банківської картки ніхто не мав. Відповідно до виписки Комерційного Банку «ПриватБанк» з пенсійного рахунку в період з 06.04.2019 по 02.05.2019 знято кошти у сумі 52927 грн. Грошові кошти перераховувались як благодійні внески в Москву, за покупки товарів у Києві та інші. Відповідно до виписки КБ «ПриватБанк» банк повідомляв позивача лише про нарахування відсотків на залишок власних коштів, утримання податку на залишок власних коштів, видачу готівки та про перерахунок виплат пенсійного фонду на рахунок позивача. 03.05.2019 ОСОБА_1 звернувся в правоохоронні органи з заявою про протиправні дії банку. Відповідно до заяви про зменшення позовних вимого від 30.07.2021 позивач просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошові кошти у розмірі 51969,41 грн. та 20000 моральної шкоди.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно з п. 2 р. 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до п. 3 р. 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з п. 5 р. 6 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

П. 7, 8 р. 6 Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до п. 9 р. 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян".

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банку. У разі недоведеності таких обставин, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Вказане, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.10.2019 року у справі №182/3171/16, на яку правильно посилався суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2013 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

2.05.2019 ОСОБА_1 підтвердив свої правовідносини з банком анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів, як тільки йому стало про це відомо.

Окрім цього, 3.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського відділу Золочівської місцевої прокуратури Львівської області із заявою щодо незаконного списання грошових коштів з його рахунків, які обслуговує ПриватБанк.

16.05.2019 Миколаївським відділом поліції Пустомитівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Львівській області внесені відомості за заявою ОСОБА_1 та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР, кримінальне провадження №0000204.

Із виписки по рахунку вбачається, що у період з 06.04.2019 по 30.04.2019 з рахунку НОМЕР_1 , користувачем якого зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проведені операції із перерахування коштів на благочинність: MMR*DonationsAlerts, Moskva.

З листа АТ КБ «Приватбанк» від 26.02.2020 року №20.1.0.0.0/7, адресованого ОСОБА_1 вбачається, що в період з 06.04.2019 року по 02.05.2019 року фінансові транзакції з картки № НОМЕР_2 здійснювались не у системі Іnternet Banking Приват-24, а на зовнішньому російському сайті із введенням контрольної інформації по картці повний номер картки, строк дії картки CVV код) (а.с. 119-120).

Вказане також вбачається і з виписки інформації з системи банку по операціях за рахунком платіжної картки НОМЕР_1 (а.с. 184 -185).

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що дані фінансові транкзиції з картки № НОМЕР_1 здійснювались не у системі Іnternet Banking Приват-24, а на зовнішньому російському сайті із введенням контрольної інформації по картці.

Зважаючи на вказане, суд прийшов до правильного висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, та приймаючи до уваги те, що грошові кошти у розмірі 50907 грн. 60 коп. були списані з його рахунку внаслідок недозволеної платіжної операції, а АТ КБ «ПриватБанк» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку позивача, судом правильно визнано позовні вимоги частково обґрунтованими.

Доводи відповідача про те, що операція щодо зняття з платіжної картки позивача спірної суми стала можливою виключно в результаті розголошення самим клієнтом конфіденційної інформації по своїй картці, передачі даних та паролів третім особам є голослівним припущенням, оскільки достовірних доказів вчинення позивачем таких дій Банком до суду не надано.

Зважаючи на відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та відсутність підтверджень банком тверджень про інформування клієнта ОСОБА_1 про операції, що здійснювались від його імені, шляхом надіслання смс-повідомлень про списання коштів або повідомлення про такі списання у будь-який інший доступний для клієнта спосіб, суд прийшов до правильного висновку, що за період з 6.04.2019 по 30.04.2019 було здійснене несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі 50907 грн. 60 коп. з рахунку № НОМЕР_1 , у зв`язку із чим такі кошти підлягають поверненню.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра