28 вересня 2022 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,
Рішенням Рівненського міського суду від 27 липня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання виконати умови договору та стягнення моральної шкоди відмовлено.

До суду від представника відповідача надійшла заява, в якій сторона відповідача просить суд ухвалити у справі додаткове рішення та здійснити відшкодування судових витрат в сумі 5 000,00 грн., понесених відповідачем на правову допомогу.

Представник позивачів адвокат Шпатусько Р.В. надав суду заяву про розгляд заяви без участі представника позивача. Просив під час розгляду справи врахувати обставини викладені в заяві, а також те, що представником відповідача до судових дебатів не заявлено клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено, однак, питання щодо стягнення витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги, судом вирішено не було.

Представник відповідача 06 травня 2022 року подав до суду заяву вх. № 16830/22, в якій повідомив суд, що очікуваний розмір витрат відповідача, понесених в зв`язку з розглядом справи становить 5000 грн. (фіксований розмір) і полягає у виплатах на професійну правову допомогу гонорара адвокату за представництво та захист інтересів в суді ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне».

Разом з тим, суд відхиляє посилання адвоката Шпатусько Р.В., що представником відповідача до судових дебатів не заявлено було клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.

Так, представником відповідача на підтвердження надання відповідачу правової допомоги в рамках розгляду даної справи було надано суду, копію ордеру серії ВК № 1041994 , виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 01.02.2020 року б/н (а.с. 82).

Копію договору від 01.02.2020 року, на підставі якого було видано зазначений ордер, представником відповідача долучено не було.

Натомість представником відповідача було долучено копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 01.02.2022 р., відповідно до умов якого сторонами було погоджено доповнити розділ 4 Договору про надання юридичних послуг (надалі іменується «Договір») пунктом 4.3. розмір оплати наданих послуг визначається в розмірі 5 000,00 грн. за представництво інтересів замовника в суді по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання виконати умови договору та стягнення моральної шкоди (а.с. 88).

Будь-яких доказів на підтвердження фактичної оплати відповідачем зазначених коштів на користь адвоката, матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Слід звернути увагу на те, що представником відповідача було додано копію ордеру, виданого на підставі укладеного договору від 01.02.2022 року та додаткову угоду про надання правової допомоги від 01.02.2022 року, що є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 01.02.2022 якого стороною відповідача суду надано не було.

Варто вказати на те, що доказів на підтвердження сплати відповідачем коштів адвокату за надані правничі послуги в рамках розгляду даної справи стороною відповідача також суду надано не було.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, досліджуючи надані докази представником відповідача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу.

22 серпня 2022 року на підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивачів - адвокат Шпатусько Р.В. надав заяву про долучення наступних документів, а саме: акт прийому-передачі (наданих послуг) з детальним описом робіт виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги по справі № 569/25006/21 від 22.08.2022 р.; платіжне доручення № ВА62-ЕК4А-935К-ХЕВН від 22.08.2022 про оплату витрат на правову допомогу пос праві № 569/25006/21 на суму 5000,00 грн. без ПДВ; заключну виписку за період з 22.08.2022 р. по 22.08.2021 р. АБ «Шпатусько та партнери» про отримання коштів по оплаті витрат на правову допомогу по справі № 569/25006/21 на суму 5000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки рішенням Рівненського міського суду від 27 липня 2022 року у справі № 569/25006/21 у задоволенні позовних вимог позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відмовлено, тому витрати на професійну правничу допомогу покладаються на самих позивачів, у зв`язку з чим, суд не надає оцінки наданим представником позивачів доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Представнику відповідача адвокату Ільїну Вадиму Анатолійовичу у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 569/25006/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання виконати умови договору та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне», , місцезнаходження: м. Рівне, вул. Відінська 40-а.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина