МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
______________________________________________________________________________________
Справа № 521/8674/20
Номер провадження№ 2/521/257/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

відповідачі : ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах

неповнолітнього ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4

ОСОБА_5

третя особа : Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради

предмет позову : усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, встановлення порядку користування квартирою, вселення, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що вона та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачі, однак, перешкоджають їй праві власності на спірне майно, доступу до квартири позивач не має.

Домовитися про порядок володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю сторонам в досудовому порядку не вдалось.

Позивач стверджувала, що в наслідок таких взаємовідносин сторін вона знаходиться у стресі, морально страждає.

Компенсацію моральної шкоди позивач оцінила в 50 000 грн.

Так, позивач просила в судовому порядку :

1.зобов`язати відповідачів не перешкоджати їй у праві власності на Ѕ частину квартири шляхом надання комплекту ключів від квартири, вселити її в спірне майно

2.визначитипорядку користування квартирою спірною квартирою з урахуванням висновку судової експертизи №21-2993 від 25.08.2021 року

3.стягнути компенсацію моральної шкоди

Так, за час вирішення спору сторони надали свої пояснення по суті спору, скористались процесуальним правом надання доказів, мирової угоди не дійшли.

В останнє судове засідання учасники справи не з`явились.

Позивач на задоволенні позову наполягала, про що надала відповідну заяву.

Поважна причина неявки відповідачів, третьої особи відсутня.

Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради процесуальним правом надання пояснень не скористався..

Відповідач ОСОБА_2 в процесі розгляду справи позов не визнала, стверджуючи, що проживає за спірною адресою разом з своїми неповнолітніми і різностатевими дітьми, між позивачем та нею склалися неприязні стосунки, вселення та проживання ОСОБА_1 призведе до позбавлення забезпечення розвитку дітей в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності, призведе до порушення законних прав та інтересів мешканців з урахуванням норми житла, яка відповідно до Постанови КМУ №409 від 06.08.2014 року складає 13,65 кв. м. на одну особу.

Дослідивши обставини справи, докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

За частинами 1 та 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статей 317, 318, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках.

Право власності підтверджується :

4.рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 року по справі №521/12621/17

5.витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №185484432 від 21.10.2019 року

6.інформаційної довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого чайна від 06.05.2022 року № 301241570

Згідно довідок департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Б5-153131, № Б5-153132, № Б5-153133 від 04.08.2020 року за спірною адресою зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_2 є матерію останніх.

Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 12.12.2018 року, актовий запис №1141; свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від15.01.2013 року, актовий запис № 449.

Згідно технічного паспорту ПП «А-2» від 26.04.2019 року спірна квартира складається з 2-х кімнат, загальною площею 43,4 кв., кухні площею - 5,6 кв.м., вбиральні - 3,0 кв.м., коридору - 5.9 кв.м., комора - 1,1 кв.м., комора - 0,5 кв.м., балкону - 0.9 кв.м. Житлова площа - 26,4 кв.м.: кімната № 1 -13 кв.м., кімната № 2 -13,4 кв.м.

На час вирішення спору ОСОБА_2 перешкоджає позивачу у користування спірним майном, доступу до квартири позивач позбавлена.

Домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю співвласникам в досудовому порядку не вдалось.

23.12.2019 року позивач звернулась з листами до відповідача з вимогою надання доступу до спірного майна, а саме надання ключів від квартири, звільнення однієї з кімнат, на розсуд відповідачів (поштові повідомлення 028,550,568).

10.03.2020 року ОСОБА_6 в інтересах дружини ОСОБА_1 звернувся зі спірного питання до Малиновського відділу поліції в м Одесі.

Спір між сторонами в досудовому порядку не вирішений.

Зазначені обставини відповідачем ОСОБА_2 в процесі розгляду справи не оспорювались, підтверджуються її відзивом на позовну заяву.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

При вирішенні спору суд враховує, що за ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20 квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

У протилежному випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлений позов.

Отже, у разі відсутності згоди у визначенні порядку користування квартирою між співвласниками, особа має право звернутись із позовом до інших співвласників про визначення порядку користування квартирою, або ж вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи ОНДСЕ №21-2993 від 25.08.2021 року запропонованим варіантом порядку користування спірним майном відповідно до часток співвласників є :

- виділення першому співвласнику у користування житлової кімнати площею 13,4 кв.м., комори (вбудована шафа) «6», площею 1,1 кв.м. (прилегла до кімнати )

- виділення другому співвласнику у користування житлової кімнати площею 13,0 кв.м., комори (вбудована шафа ) «7», площею 0,5 кв.м. (прилегла до кімнати), балкону площею 0,9 кв.м., що на 0,2 кв.м. менше належної загальної площі .

В загальному користуванні співвласників залишити наступні приміщення

7.Кухню «3», площею 5,6 кв.м.

8.Вбиральню (санвузол) «4», площею 3,0 кв.м.

9.Коридор «5», площею 5,9 кв.м.

Зазначений висновок відповідно до статті 76 ЦПК України є доказом, тобто даними, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В порядку статті 102 ЦПК України предметом дослідження стали обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребувало наявних у експерта спеціальних знань.

Вказаний висновок експерта ОНДСЕ №21-2993 від 25.08.2021 року шляхом надання суду інших належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів сторонами не спростований, відповідає часткам співвласників, технічному паспорту на спірне майно, враховує існуюче планувальне рішення, площі житлових кімнат, є раціональним.

При вирішенні спору суд враховує, що за постановою Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 363/928/16-ц співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Оскільки спірні правовідносини стосуються не поділу квартири в натурі, а встановлення порядку спільного користування нею, критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Так, суд наділений правом виділення в користування сторонам спору приміщень, адекватних розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність.

Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Питання про матеріальної компенсацію за свої частки в спільному майні сторонами не порушувалось.

Мирової угоди, в якій сторони в порядку статті 207 ЦПК України могли б вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушувала б прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб сторони не дійшли.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із позовними вимогами позивача до ОСОБА_2 про зобов`язання останньої не перешкоджати ОСОБА_1 у праві власності на Ѕ частину спірного майна шляхом надання комплекту ключів від квартири, вселення позивача в спірне майно, визначення порядку користування квартирою з урахуванням висновку судової експертизи №21-2993 від 25.08.2021 року.

При вирішенні спору суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про застосування судом норм житлової площі з урахуванням всіх мешканців спірної квартир як підставу відмови у позові, оскільки встановлена статтею 47 ЖК УРСР норма жилої площі в Українській РСР в розмірі 13,65 кв. м. на одну особу, статті 48 та 50 містить вимоги до жилих приміщень, які надаються громадянам для проживання, тобто за колом регулювання суспільних відносин не може обмежувати право власності позивача.

Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (затверджені Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. №470, з наступними змінами та доповненнями) регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання та не поширюють свою дію на правовідносини, пов`язані із користуванням майном, яке набуте громадянами у в приватну власність, зокрема, в порядку спадкування.

Таким чином, наведені вище правові норми регламентують умови саме передачі громадянам приміщень відповідними державними та комунальними органами, підприємствами та установами, встановлюють мінімальні гарантії для громадян при наданні їм квартир, але не можуть обмежувати права осіб на користування своєю власністю.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Достатніх доказів душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів позивачем в процесі розгляду справи не надано.

Як вбачається з паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 місце проживання відповідача ОСОБА_5 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Доказів фактичного проживання останньої за спірною адресою, вчинення будь-яких дій на порушення прав позивача ОСОБА_1 в процесі розгляду справи не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги до ОСОБА_5 , позовні вимоги до відповідачів про стягнення компенсації моральної шкоди є безпідставними.

В порядку статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає присудженню з відповідача ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням звільнення позивача від оплати збору як інваліда ІІ групи (посвідчення № від 29.05.2019 року серія НОМЕР_4 ) в дохід держави.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) не перешкоджати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) у праві власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 шляхом надання позивачу комплекту ключів від квартири.

Вселити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в квартиру АДРЕСА_1 .

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом :

-виділення ОСОБА_1 у користування житлової кімнати площею 13,0 кв.м., комори (вбудована шафа ) «7», площею 0,5 кв.м. (прилегла до кімнати), балкону площею 0,9 кв.м., що на 0,2 кв.м. менше належної загальної площі

-виділення ОСОБА_2 у користування житлової кімнат, площею 13,4 кв.м., комори (вбудована шафа) «6», площею 1,1 кв.м. (прилегла до кімнати )

-залишення в загальному користуванні співвласників наступних приміщеннь: кухні «3», площею 5,6 кв.м., вбиральні (санвузол) «4», площею 3,0 кв.м., коридору «5», площею 5,9 кв.м.

В решті позову до ОСОБА_2 , яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в дохід держави держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2522,40 грн.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 22.06.2022 року.

08.06.22