КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 369/4036/22
провадження № 22-ц/824/9767/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Борисової О. В., Семенюк Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича, стягувач: ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2022 року в складі судді Фінагеєвої І. О.,

встановив:

06.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив поновити строк на подання скарги та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про накладення арешту на все його майно №11095899 від 07.12.2011.

Клопотання про поновлення строку на подання скарги обґрунтовано тим, що постанову про арешт усього його майна він не отримував, відновити її неможливо, оскільки виконавче провадження знищено.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця відмовлено. Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця повернуто без розгляду особі, що її подала на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Вважає, що суд першої інстанції передчасно прийняв таке рішення, не врахувавши змісту скарги на дії державного виконавця.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, у порядку ст. 447 ЦПК України, 06.05.2022 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика А. П. щодо винесення постанови про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №11095899 від 07.12.2011, вказавши, що вказану постанову він не отримував та її неможливо відновити, оскільки виконавче провадження знищено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та повертаючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що з копії витягу Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що заявник фактично дізнався про оскаржувану постанову державного виконавця 11.02.2022, тобто в день формування зазначеного витягу. Останнім днем строку, встановленого ст. 449 ЦПК України для подання скарги на вказане рішення державного виконавця є 22.02.2021, тоді як дана скарга надійшла до канцелярії суду 23.05.2022.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права та свободи.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Таким чином, процесуальним наслідком пропуску строку для звернення зі скаргою, за відсутності поважних причин пропуску такого строку, є залишення скарги без розгляду, а не її повернення.

Встановивши, що ОСОБА_1 пропустив визначений частиною першою статті 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, і не надав доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, суд першої інстанції повинен був залишити скаргу без розгляду, а не повертати без розгляду.

ОСОБА_1 звертаючись до суду зі скаргою зазначав, що оскаржувану постанову державного виконавця він не отримував.

Тому, висновки суду першої інстанції про те, що скаржник дізнався про оскаржувану постанову 11.02.2022, в день формування витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, ґрунтується на припущеннях.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків не позбавлений права викликати заявника у судове засідання для встановлення поважності причин їх пропуску.

Окрім цього, під час перевірки трекінгу відправлення №578 на сайті АТ «Укрпочта» встановлено, що поштове відправлення, яке містить скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця було отримано судом 09.05.2022.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Києво-Святошинського районного суду Київської області, скарга на дії державного виконавця була зареєстрована лише 23.05.2022 (Вх. № 11767).

Отже, суд в оскаржуваній ухвалі помилково дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_1 надійшла до канцелярії суду 23.05.2022, тобто з пропуском встановленого Законом строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою та у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 382 -384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2022 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Чижика Андрія Павловича, стягувач: ОСОБА_2 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: О. В. Борисова

Т. А. Семенюк