Справа: 164/1439/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Волинської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме садовий будинок в урочищі «Вісімнадцятий», 5 ряд, ділянка НОМЕР_1 в смт. Маневичі Волинської області та земельна ділянка для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, яка знаходиться в урочищі «Вісімнадцятий» в смт. Маневичі Волинської області, виділена згідно рішення сесії Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області № 6/7 від 23 червня 1999 року. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_1 шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у визначений законом строк. Іншим спадкоємцем є ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок, що знаходиться в урочищі «Вісімнадцятий», АДРЕСА_1 , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, яка знаходиться в селищі Маневичі Волинської області в урочищі «Вісімнадцятий», згідно рішення сесії Маневицької селищної ради Волинської області від 23 червня 1999 року № 6/7, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_3

12 вересня 2022 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, яка знаходиться в селищі Маневичі Волинської області в урочищі «Вісімнадцятий», згідно рішення сесії Маневицької селищної ради Волинської області від 23 червня 1999 року № 6/7, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_3 .

В дане судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, зменшені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_3 (а.с. 6, 7, 59).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 4766 від 07 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , з 27 листопада 1979 року по дату смерті. На момент смерті з нею були зареєстровані та проживали син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_5 , онука ОСОБА_6 (а.с. 8).

Із витягу з рішення Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області № 6/7 від 23 червня 1999 року вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для садівництва і огородництва, площею 0,06 га, 5 ряд, ділянка 21(а.с. 9).

За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України, є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 26/02-31 від 21 січня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, зокрема та земельну ділянку для садівництва та городництва, площею 0,06 га, ряд ділянки НОМЕР_2 , що розташована на території Маневицької селищної ради Волинської області (а.с. 18).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 994/01-16 від 09 листопада 2021 року, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 195/2010. 21 червня 2010 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с. 37-38).

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в встановлений законом строк та спосіб, а також визнання позову відповідачами, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 77, 81, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 346, 1216-1218, 1225, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст. 81, 116, 118 Земельного кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, яка знаходиться в селищі Маневичі Волинської області в урочищі «Вісімнадцятий», згідно рішення сесії Маневицької селищної ради Волинської області від 23 червня 1999 року № 6/7, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідачі ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Маневицька селищна рада, адреса: 44601, смт. Маневичі Волинської області, вул. Незалежності, 30.

Повний текст судового рішення складено 22 вересня 2022 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська