ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5481/21

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/606/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Шапко В.М., Поклад Д.В.

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю Кей-Колект

стягувач: ПАТ УкрСиббанк

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 17 січня 2022 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект про заміну стягувача правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ТОВ Кей-Колект звернулось до суду із заявою про заміну стягувача - ПАТ УкрСиббанк його правонаступником - ТОВ Кей-Колект у справі №2-4921/10. Вимоги поданої заяви мотивовано тим, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10.12.2010 року у справі №2-4921/10, було стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором в сумі 147 198,78 доларів США, що на час пред`явлення вимоги еквівалентно 1 166 741 грн. 68 коп. У поданій заяві ТОВ Кей-Колект вказувало, що 11.06.2012 року між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ Кей-Колект було укладено договір факторингу №4, відповідно до умов якого ТОВ Кей-Колект набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ УкрСиббанк, в тому числі, і за договором споживчого кредиту № 0 від 18.06.2008 року. Станом на дату звернення із даною заявою, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2010 року у справі №2-4921/10 не виконано. ТОВ Кей-Колект зазначало, що на час звернення із даною заявою, враховуючи зміну норм ЦПК України, ТОВ Кей-Колект має можливість звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки положення статті 442 ЦПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, із посиланням на статті: 129, 129-1 Конституції України, статтті: 512, 514 ЦК України, ч.2 статті 15 Закону України Про виконавче провадження, статті 442 ЦПК України, ТОВ Кей-Колект просило замінити сторону (стягувача) - АТ УкрСиббанк його правонаступником - ТОВ Кей-Колект, із наданням права грошової вимоги щодо примусового виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2010 року у справі №2-4921/10.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.01.2022 року задоволено заяву ТОВ Кей-Колект про заміну стягувача. Судом замінено стягувача ПАТ УкрСиббанк на його правонаступника - ТОВ Кей-Колект щодо примусового виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2010 року у справі №2-4921/10 за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання правочину недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 17.01.2022 року, та ухвалити нове рішення, зокрема (але не виключно), яким повернути ТОВ Кей-Колект без розгляду його заяву про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, із підстав, визначених ч.4 статті 183 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 17.01.2022 року є протиправною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, при цьому, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не погоджуються із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ Кей-Колект про заміну стягувача - ПАТ УкрСиббанк його правонаступником - ТОВ Кей-Колект у справі №2-4921/10. Апелянти зазначають, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 17.01.2022 року не з`ясував, чи набув для відповідачів у справі заявник ТОВ Кей-Колект статусу матеріального правонаступника у відповідності до вимог ч.2 статті 517 ЦК України до моменту звернення із заявою про процесуальне правонаступництво. Апелянти стверджують, що судом першої інстанції також не з`ясовано, чи закінчився строк пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів, які видані на підставі рішення суду першої інстанції від 05.10.2010 року у справі №2-4921/10. Доводи апеляційної скарги вказують, що заява ТОВ Кей-Колект, яка втретє подана заявником, не відповідає вимогам ч.5 статті 95, п.7 ч.1 статті 183 ЦПК України, оскільки в ній відсутнє зазначення про наявність у ТОВ Кей-Колект або іншої особи оригіналів письмових доказів, які додані до заяви. При цьому, ТОВ Кей-Колект до заяви про заміну сторони (стягувача) її правонаступником не надано доказів її надіслання (надання) позивачу у справі - АТ УкрСиббанк, що свідчить про порушення заявником положень ч.2 статті 183 ЦПК України, та є підставою для застосування наслідків, передбачених ч.4 статті 183 ЦПК України. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.01.2022 року у справі №34/425, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.09.2021 року у справі №727/9430/13-ц, на який послався суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 17.01.2022 року, апелянти стверджують, що є неможливою зміна стягувача/позивача у справі за наявності ознак закінчення законодавчо встановленого строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання, та за відсутності обставин його поновлення. Доводи апеляційної скарги вказують, що матеріали справи не містять клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання. Апелянти зазначають, що задовольняючи заяву ТОВ Кей-Колект, суд першої інстанції не встановив тієї обставини, що виконавчі листи у даній справі пред`явлені до примусового виконання та знаходяться на примусовому виконанні. Також суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що судовий процес та виконавче провадження на час розгляду заяви ТОВ Кей-Колект, відсутні, і строк пред`явлення до виконання виконавчих документів, які видані на виконання рішення суду від 05.10.2010 року у справі №2-4921/10, станом на час звернення із вищевказаною заявою, закінчився. При цьому, суд першої інстанції не зробив висновку про те, що такий строк не пропущено. Доводи апеляційної скарги стверджують, що на момент укладення договору факторингу №4 від 11.06.2012 року, строк пред`явлення виконавчих листів до виконання не скінчився, отже від волі ТОВ Кей-Колект залежало як завершення процедури його матеріального правонаступництва (дотримання ч.2 статті 517 ЦК України щодо надання боржникам доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні), так і набуття процесуального правонаступництва, проте ТОВ Кей-Колект належно своїми правами своєчасно не скористалось. Доводи апеляційної скарги вказують, що ТОВ Кей-Колект не доведено факту надання з його боку відповідачам доказів переходу до ТОВ Кей-Колект, як до нового кредитора, прав у зобов`язанні, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про те, що настав строк матеріального правонаступництва ТОВ Кей-Колект по відношенню до відповідачів, ґрунтується на припущеннях. Апелянти зазначають, що у суду першої інстанції були відсутні повноваження повторно розглядати питання заміни стягувача, яке вже вирішено судом по суті, і рішення набрали законної сили. Апелянти стверджують, що у матеріалах справи наявні ухвала суду апеляційної інстанції від 23.01.2013 року, протокольні ухвали суду першої інстанції від 06.02.2020 року, від 26.02.2020 року, стосовно питання, яке є предметом та підставами заяви ТОВ Кей-Колект, поданої у травні 2021 року. Таким чином, як вказують апелянти, розглянувши повторно заяву ТОВ Кей-Колект, подану у травні 2021 року про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, суд першої інстанції фактично скасував попередні рішення судів з даного питання, і тим самим вийшов за межі своїх повноважень, які надані процесуальним законом.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Підгорний К.Є. підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду представники ТОВ Кей-Колект, АТ УкрСиббанк, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, яка регламентує наслідки неявки в судове засідання учасників справи, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.10.2010 року (а.с.79-82, том 1), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10.12.2010 року (а.с.124-125, том 1), позовні вимоги ПАТ УкрСиббанк задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено. Судом стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість по кредитному договору в сумі 147 198,78 доларів США, що на час пред`явлення вимоги еквівалентно 1 166 741 грн. 68 коп. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ УкрСиббанк 910 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, з яких 850 грн. державного мита та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк 910 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, з яких 850 грн. державного мита та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2011 року (а.с.146, том 1), касаційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10.12.2010 року - залишено без змін.

За заявою АТ УкрСиббанк, датованою 24.01.2011 року (а.с.131, том 1), видано виконавчі листи у справі № 2-4921/10.

За виконавчими листами №2-4921/10 від 11.02.2011 року, виданими на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2010 року, постановами державного виконавця від 05.04.2011 року (а.с.159, зворот, 160, зворот, том 1), було відкрито виконавчі провадження: №25601037 відносно ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп., та №25600822 відносно ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп.

11.06.2012 року між ПАТ УкрСиббанк та ТОВ Кей-Колект було укладено договір факторингу №4 (а.с.123-126, том 2), відповідно до якого ТОВ Кей-Колект набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ УкрСиббанк, включно, і до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.06.2008 року та за договором поруки від 18.06.2008 року.

Матеріали справи містять в собі листи №12-21/15225, №12-21/15226 від 20.06.2012 року, зі змісту яких вбачається, що АТ УкрСиббанк повідомляє ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відступлення ТОВ Кей-Колект прав вимоги за кредитним договором №0 від 18.06.2008 року (а.с.127, а.с.128, том 2).

Постановою державного виконавця від 21.11.2012 року (а.с.230, том 1), повернуто стягувачу ПАТ УкрСиббанк виконавчий лист №2-4921/10, виданий 11.02.2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп. у виконавчому провадженні №25600822. Повернення виконавчого листа відбулось на підставі п.2, п.9 статті 47 Закону України Про виконавче провадження. Відповідно до п.2 вказаної постанови, виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 21.11.2013 року.

Згідно копії відповіді Деснянського відділу державної виконавчої служби №04-14/80 від 17.01.2013 року на запит Апеляційного суду Чернігівської області (а.с.243, том 1), станом на час надання даної відповіді виконавчий лист №2-492/10 від 11.02.2011 року Деснянського районного суду м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ УкрСиббанк боргу в сумі 1 166 741 грн. 68 коп., на виконанні у відділі не перебуває.

Згідно копії відповіді Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) №32240 від 19.02.2020 року на запит Деснянського районного суду м.Чернігова (а.с.56, зворот, том 2), на виконанні у відділі перебували виконавчі листи №2-4921/10 від 11.02.2011 року, видані Деснянським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ УкрСиббанк боргу в сумі 1 166 741 грн. 68 коп. та 910 грн. судового збору. 21.11.2012 року виконавчі провадження завершено на підставі п.2, п.9 статті 47 Закону України Про виконавче провадження. Повторно вищезазначені документи на виконання до відділу не надходили та на виконанні не перебувають.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 21.09.2022 року (а.с.247-249, том 2), по виконавчому провадженню №25601037 відносно ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп., 20.11.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження. Виконавче провадження завершено. Строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання: 20.11.2013 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 21.09.2022 року (а.с.250-252, том 2), по виконавчому провадженню №25600822 відносно ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп., 21.11.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження. Виконавче провадження завершено. Строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання: 21.11.2013 року.

Інформації щодо повторного пред`явлення до виконання вищевказаних виконавчих листів відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 матеріали справи не містять. В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень вищевказана інформація також відсутня.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 17.01.2022 року про задоволення заяви ТОВ Кей-Колект про заміну стягувача правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання правочину недійсним, є таким, що не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону України Про виконавче провадження).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України Про виконавче провадження).

Стаття 11 Закону України Про виконавче провадження регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону України Про виконавче провадження). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України Про виконавче провадження).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 Закону України Про виконавче провадження).

Стаття 39 Закону України Про виконавче провадження регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України Про виконавче провадження). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України Про виконавче провадження). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд, відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №910/10031/13, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача, як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача, саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом Про виконавче провадження(абзац другий частини першої статті 40 цього Закону).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21, висновки якої щодо застосування відповідних норм права враховує апеляційний суд, згідно приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, …Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.

Не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 17.01.2022 року, задовольняючи заяву ТОВ Кей-Колект про заміну стягувача ПАТ УкрСиббанк правонаступником - ТОВ Кей-Колект у справі №2-4921/10, суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 29.03.2021 року у справі №2-5356/10, від 15.09.2021 року у справі №727/9430/13-ц, провадження №61-10801св21.

Суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 17.01.2022 року зазначив, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України Про виконавче провадження.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим посилання апелянтів в доводах апеляційної скарги на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 року у справі №34/425, провадження №12-69гс21.

При цьому, необхідно зазначити, що у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 15.09.2021 року у справі № 727/9430/13-ц, про те, що є можливою заміна стягувача/позивача у справі за наявності ознак закінчення законодавчо встановленого строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання та за відсутності обставин його поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 21.09.2022 року (а.с.247-249, том 2), по виконавчому провадженню №25601037 відносно ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп., 20.11.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження. Виконавче провадження завершено. Строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання: 20.11.2013 року. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 21.09.2022 року (а.с.250-252, том 2), по виконавчому провадженню №25600822 відносно ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп., 21.11.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження. Виконавче провадження завершено. Строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання: 21.11.2013 року.

При цьому, відповідної інформації щодо повторного пред`явлення до виконання вищевказаних виконавчих листів відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 матеріали справи не містять. В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень вищевказана інформація також відсутня.

Апеляційний суд вважає за необхідне констатувати, що станом на дату звернення ТОВ Кей-Колект - 21.05.2021 року (а.с.120-134, том 2) із заявою про заміну сторони (стягувача) правонаступником, у справі №2-4921/10, як судовий процес, так і виконавче провадження на час розгляду вказаної заяви відсутні. Строк повторного пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 11.02.2011 року на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2010 року у справі №2-4921/10 відносно ОСОБА_2 про стягнення з неї на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп., та відносно ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь ПАТ УкрСиббанк 1 166 741 грн. 68 коп., сплив, і у поданій до суду 21.05.2021 року заяві про заміну сторони (стягувача) правонаступником, ТОВ Кей-Колект не ставить питання щодо поновлення даного строку.

Враховуючи вищенаведене, вказані обставини виключають можливість задоволення поданої до суду 21.05.2021 року заяви ТОВ Кей-Колект про заміну сторони (стягувача) правонаступником.

Приймаючи до уваги вищезазначене, в ході апеляційного перегляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.01.2022 року про задоволення заяви ТОВ Кей-Колект про заміну сторони (стягувача) правонаступником, та заміна судом першої інстанції стягувача ПАТ УкрСиббанк правонаступником - ТОВ Кей-Колект у справі №2-4921/10, є такими, що не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Інші аргументи, викладені апелянтами в доводах поданої апеляційної скарги на підтвердження необґрунтованості оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 17.01.2022 року, апеляційним судом відхиляються, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно задовольнити, а ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.01.2022 року, - скасувати. При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ Кей-Колект 21.05.2021 року про заміну стягувача правонаступником у справі № 2-4921/10 за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання правочину недійсним.

Відповідно до приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ Кей-Колект на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.198, том 2) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Підгорний К.Є. просив стягнути на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з ТОВ Кей-Колект по 8 000 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених ними витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Дослідивши з даного приводу наявні в матеріалах справи документи (а.с.222-224,236-239, том 2), в тому числі, і акт від 06.06.2022 року прийому-передачі виконаних робіт із розрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару), згідно договору про надання правової допомоги (а.с.237, том 2), виходячи із приписів статей: 137,141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення апеляційним судом апеляційної скарги, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ Кей-Колект: на користь ОСОБА_1 - 8 000 (вісім тисяч) грн., та на користь ОСОБА_2 - 8 000 (вісім тисяч) грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 січня 2022 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект про заміну стягувача правонаступником у справі №2-4921/10 за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання правочину недійсним.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, 8 000 (вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект на користь ОСОБА_2 8 000 (вісім тисяч) грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 27.09.2022 року.

Головуючий: Судді: