Справа № 357/703/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Чайка О.В., ,

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Дідич П.В., відповідача - ОСОБА_2 , представника третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради - Кисельової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №1, в місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - «Позивач») звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі - «Відповідач»), третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.

Позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з Відповідачем з 2009 року по 2015 рік, разом з ними проживав син Відповідача від першого шлюбу.

Від спільного проживання у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Узаконювати відносини Відповідач відмовлялася. Згодом Позивач дізнався, що Відповідач також не записала його як батьком їхньої дитини, пояснюючі це тим, що вона хоче мати статус матері одиначки.

Після народження дитини, відносини між сторонами погіршились, Відповідач стала влаштовувати сварки, неналежно виконувала свої материнськи обов`язки відносно новонародженої дитини.

Сторони жили і харчувалися виключно за рахунок заробітків Позивача.

В лютому 2020 року Позивач одружився. Його дружина добре ставиться до його сина, піклується про нього, намагається привчити його до нормального харчування, режиму дня.

Поведінка Відповідача та її ставлення до дітей стають гіршими. Дізнавшись, що дружина Позивача робить з ОСОБА_3 уроки, Відповідач заборонила йому ходити і бачиться з ними та налаштовує дитину проти них.

Порадившись з дружиною та отримавши її повну підтримку, Позивач звернувся до суду та просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.04.2022 року було відкрито провадження у даній справі, призначено судове засідання та постановлено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 33).

20.07.2022 року через канцелярію суду Відповідач подала відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві та зазначила, що повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні даного позову (а.с.63-69).

01.08.2022 року через канцелярію суду Позивачем подано відповідь на відзив, разом із підтвердженням його направлення Відповідачу. У відповіді на відзив той зазначив, що у Відповідача відсутні серйозні заперечення проти позову, вся інформація яка міститься у відзиві на позовну заяву є неправдивою (а.с.95-100).

14.09.2022 року у судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що рік тому він встановив батьківство над дитиною. Коли спільно проживали разом з Відповідачем вони не дійшли згоди з приводу того, щоб дитину записати на його прізвище. Але він є біологічним батьком дитини. Позивач боявся за дитину тому, що Відповідач не приділяла йому уваги. Йому хотілось би займатися сином, підтягнути його в навчанні. Зазначив, що сам на лікуванні в реабілітаційному центрі не перебуває, а є членом християнської общини і сам возив людей на реабілітацію. Він хоче займатися навчанням сина і не буде перешкоджати йому у спілкуванні з його матір`ю. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник Позивача підтримала пояснення Позивача, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що Позивач звернувся до суду з позовом лише з тією метою, щоб залучити дитину до навчання. З її особистого спілкування з родиною Позивача вона зробила висновок, що сім`я дуже піклується щоб у ОСОБА_3 склалися дуже добрі відносини з сином дружини Позивача. Його мати не має достатнього часу щоб приділити увагу навчанню дитини. Питання не стоїть про позбавлення батьківських прав Відповідача, а необхідно вирішувати проблеми дитини.

У судовому засіданні Відповідач позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити. Пояснила, що з Позивачем вони проживали разом протягом 2 років. Він зловживав спиртними напоями, бив її. Вона не хотіла щоб дитина це бачила, тому після чергового конфлікту він пішов жити до своєї мами. На даний час Позивач не підтримує відносин з сином. Дитиною займається вона одна. У ОСОБА_3 дуже гарні відносини із старшим братом. Можливо вона дійсно щось і не встигає, але вона працює і намагається забезпечити дітей. У подальшому вона буде більше займатися його навчанням. Вважає, що ОСОБА_3 повинен жити дома - там, де його мати, брат, друзі та тварини, яких він дуже любить: собака, кішка та рибки. З батьком вона не забороняє йому спілкуватися і не проти, щоб той допомагав сину в навчанні. Чоловік від першого шлюбу допомагає їй утримувати обох дітей. Просила суд не відривати дитину від сімейного гнізда, у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області пояснила суду, що рішенням комісії визначено, що є недоцільним визначити місце проживання дитини разом з Позивачем, позов не підтримала і його задоволенні просила відмовити. Додатково пояснила, що обидві сторони дійсно не зовсім належним чином виконують свої батьківські обов`язки, батьки зобов`язані займатися вихованням дітей. У дитини відсутня зацікавленість в навчанні і це свідчить, що обоє з батьків не приділяють достатньо уваги дитині цьому питанню. ОСОБА_3 любить батьків, але страждає від даної ситуації, він замкнутий. Обоє батьків повинні звернутися за допомогою психолога для сина. Вважає, що суд має взяти до уваги думку дитини, у десять років потрібно брати до уваги її бажання, а той виявив бажання жити і далі разом з мамою.

У судовому засіданні допитаний в порядку ст.92 ЦПК України у якості свідка Позивач ОСОБА_1 пояснив суду наступне. Проживали з Відповідачем однією сім`єю з 2009 року по 2014 рік. В цей період народився їх син. Він утримував дитину і завжди піклувався про нього. Офіційно шлюб вони не реєстрували, оскільки Відповідач не хотіла. Вона втратила інтерес до нього. Позивач нормально вів себе по відношенню до старшого сина Відповідача, у нього були з ним нормальні стосунки. Позивач пішов із родини тому, що його вигнала Відповідач. Але він не припиняв спілкування з дитиною. Син приходив до нього і приносив список продуктів які потрібно було купити. Коли дитина хворіла, він купував ліки, купляв для дитини телефон. Він постійно брав дитину на відпочинок і на море, і на рибалку. Святкували його день народження з його новою дружиною, з якою син дружить, як і з її сином. Позивач проживає у квартирі дружини і ОСОБА_3 часто ночував у них, йому є місце де спати. Вимушений був звернутися до суду, оскільки дитина часто, а Відповідач спілкується з іншими чоловіками. Син зовсім не вчиться, на уроках спить. Він ходив до школи, а вчителька приходила з батьківським комітетом до дому Відповідача та дивилась умови проживання. Позивача записали батьком дитини лише 21.10.2021 року. Він приходив до школи і його питали хто він, тому і був вимушений встановити батьківство. Відповідач не хотіла записувати його батьком, тому що їй було вигідно бути одиначкою. Позивач контролює навчання дитини в школі, але він не може прийти до них до дому і заставляти його вчитися.

У судовому засіданні допитана за клопотанням Позивача у якості свідка психолог гімназії початкової школи №7 ОСОБА_5 пояснила наступне. Вона працює у школі з 2017 року. Сторін знає як батьків ОСОБА_6 , бо вони приходили до школи. Батьки дитини не зверталися до неї щоб вона працювала з дитиною. Коли вона була присутня в класі, то побачила, що хлопчик на уроках взагалі не працює, а в іншому - звичайна дитина. Його вчитель говорила, що в минулому році зверталась до мами з проханням робити з дитиною домашнє завдання, але без змін. Дитину викликають до дошки, а він не відповідає. Скарг на дитину від інших дітей немає. В минулому році шкільна комісія ходила додому Відповідача, оскільки дитина взагалі не навчалася. ОСОБА_7 потрібно більше займатися дитиною, приділяти більш уваги. Один з батьків може звернутися до неї з заявою, тоді вона зможе займатися з ОСОБА_3 . Інформацію щодо дитини вона знала задовго до суду, ще від першої вчительки.

У судовому засіданні дитина, відносно якої вирішується питання про визначення місця проживання - ОСОБА_8 , в присутності психолога гімназії початкової школи №7 ОСОБА_5 повідомив наступне. Він проживає разом з мамою та братом, навчається в школі №7. З папою спілкується добре, але хотів би проживати з мамою, оскільки він там виріс з нею і братом. Батька знає все життя, завжди його бачив, у нього нормальні відносини з мамою, папою, братом, нормальні відносини з дружиною батька та з її сином. Ходив в гості до батька, його нормально там зустрічали, але дома йому краще. У мами у нього є кіт, з нею він часто прогулюється. Коли мама ходить на роботу, то він залишається сам. З англійської у нього все нормально, дома все нормально, він робить домашню роботу, але іноді він втомлюється і одразу лягає спати. Сам робить уроки, іноді з мамою. У папи йому допомагав і папа і ОСОБА_9 . На гуртки він не ходить, бо не хоче. Зазвичай в дві години він повертається зі школи додому і йде на вулиця гуляти, у нього багато друзів, потім робить уроки, потім знов гуляти, потім знов уроки. Він їсть три рази, коли мама на роботі, вона залишає йому їжу в мікрохвильовій пічці. Голодний він не ходить, в школу бере їжу кожного дня. Улюблений урок - фізкультура. Після попереднього суду він хотів би поспілкуватися з батьком, але той не захотів говорити. Він просто не хоче йти до батька додому. Батько давав йому телефони, зараз він розбив телефон та іншого поки не має. Часто бачиться з батьком, він дає йому гроші, іноді купує щось. Він дружить з братом ОСОБА_10 , йому 17 років і він навчається в технікуму. Зазвичай він увечері робить уроки з мамою. Навчатися він бажає. Йому не приємно ходити до суду, про це ніхто не знає, бо він не розповідає навіть друзям. З папою він спілкується і буде спілкуватися. Також знає що папі призначено з ним бачитися, але жити з папою він не хоче.

У судовому засіданні допитана за клопотанням Позивача у якості свідка ОСОБА_11 пояснила наступне. Позивач є її чоловіком з 05.02.2020 року, а Відповідач - його колишня цивільна дружина. У свідка з ОСОБА_3 дуже хороші стосунки. До того часу як Позивач визнав батьківство, коли вона познайомилась з Позивачем взагалі вважала, що він папа-одинак. Він постійно забирав сина, приводив, годував. Його дружина не сильно займалася дитиною, а вона часто сиділа з ОСОБА_3 . Вони прийняли дитину у свою сім`ю, він дуже розумний хлопчик, але з ним потрібно займатися. День народження вона святкувала йому, пекла торт, дитина була задоволена. З її сином у ОСОБА_3 дуже гарні відносини. Дитині зараз забороняється приходити до них у гості. Питання про місце проживання дитини узгоджено між нею і Позивачем, і вони згодні щоб ОСОБА_12 жив з ними, у них є його місце, одежа. Вони разом з чоловіком ходили до школи, де їм повідомили, що дитина не навчається.

У судовому засіданні допитаний за клопотанням Відповідача у якості свідка ОСОБА_13 пояснив наступне. Відповідач - це його сусідка. Свідок знає і бачить, що вона займається дитиною, працює, а чоловіка він давно не бачить. Коли сторони жили разом, він пам`ятає, що чоловік дійсно займався дитиною, а потім вони розійшлись. Свідок знає, що дитина має рибок, бо підказував які краще придбати. Дитину бачить часто, той гуляє з дітками, ніколи не бачив сторін у нетверезому стані, але від сусідів чув, що Позивач бігав з молотком по будинку в нетверезому стані. Відповідач живе без чоловіка. Свідок говорив з дитиною і той йому розповів, що хоче жити разом з мамою. Про Відповідача він не може сказати нічого поганого, вона гарна мати, прояви чого він бачить доволі часто, оскільки останні шість місяці не працює із-за війни і перебуває дома. Вважає, що в інтересах дитини залишитися жити з матір`ю.

У судовому засіданні допитаний за клопотанням Відповідача у якості свідка ОСОБА_14 пояснив наступне. Він бачить постійно Відповідача з дітьми і не розуміє чому колишній чоловік втручається в цю сім`ю. Також бачив Позивача в нетверезому стані, він бігав з молотком і погрожував Відповідачу, вибивав неодноразово двері її квартири. Одного разу Позивач навіть ховався у квартирі свідка від батька Відповідача. Також свідок знає, що Позивач перебував на лікуванні в реабілітаційному центрі при церкві, лікувався можливо від алкоголізму. ОСОБА_12 йому розповідав, що хоче жити з мамою. З братом у нього нормальні відносини. Коли Відповідач на роботі, дитиною займається старший брат. ОСОБА_12 казав що не розуміє, що від нього хоче батько. Відповідач нормальна мати, ввечері повертається додому з сумками з продуктами. Вона здатна виконувати свої материнські обов`язки. Позивача з дитиною свідок взагалі давно не бачить і ОСОБА_12 йому про це не розповідав. Свідок вже 15 років живе в одному під`їзді з Відповідачем і добре її знає. Син свідка є одногодкою ОСОБА_12 , вони дружать і іноді гуляють у квартирі свідка.

У судовому засіданні допитаний за клопотанням Відповідача у якості свідка ОСОБА_15 пояснив наступне. Сторін у він справі знає добре, оскільки хрестив їхню дитину - ОСОБА_3 . Він дружив з Позивачем ще зі школи. На його переконання, у Відповідача гарні відносини з дітьми, нічого поганого сказати про неї він не може. Бачив її на річці, вона там часто гуляє з ОСОБА_12 . Він вважає, що дитина має бути з матір`ю. Вона працює і забезпечує дітей всім необхідним. З приводу навчання ОСОБА_12 йому нічого не відомо.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника Позивача, представника третьої особи та свідків, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з Відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від цих відносин у сторін народився син - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1866 (а.с.8).

21.01.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стягнуто з Позивача на користь Відповідача, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі ? частини від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2021 року і до повноліття дитини (а.с.74-76).

Із рішення №429 від 08.07.2022 року про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору між батьками про визначення місця проживання їх дитини, наданого Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області убачається, що заслухавши батьків малолітнього та самого ОСОБА_3 , який висловив бажання проживати разом з матір`ю, орган опіки та піклування дійшов до висновку про те, що недоцільно змінювати місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому було заслухано як батьків, так і саму дитину, яка висловила бажання проживати разом з матір`ю (а.с.62).

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як убачається із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Частиною першою ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У частині першій ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною першою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною третьою ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращими інтересами дитини. При винесенні даного рішення судом враховується малолітній вік дитини, її фактичне проживання на даний час із матір`ю та бажання залишитися проживати із нею, висловлене у співбесіді з працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, а також в особистих поясненнях у судовому засіданні. З урахуванням викладених обставин, суд переконаний, що на даний час проживання дитини з матір`ю буде більше відповідати її інтересам, позитивно сприятиме як психологічному так і фізичному розвитку.

При цьому суд зауважує, що одна лише обставина незадовільного навчання дитини у школі, не може бути підставною для зміни місця її проживання, оскільки відповідний обов`язок і відповідальність за це покладаються не лише на матір, а й на батька та на навчальний заклад.

Ураховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, суд вважає за доцільне залишити місце проживання дитини із матір`ю. При цьому, батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участь у вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права на підставі наданих сторонами доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, місцезнаходження: 09107, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Першотравнева, будинок 8, .

Повне судове рішення складено 26.09.2022 року.

СуддяВ. П. Цукуров