КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/828/2022 Доповідач Заришняк Г.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Завгородньому С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2020 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна об`єднаного з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказувала, що в березні 2013 між сторонами була досягнута усна домовленість про намір укласти договір підряду на виконання ремонтних робіт у квартирі позивача АДРЕСА_1 . До підписання договору позивач 12.04.2013 р. передала під розписку відповідачу кошти у розмірі 57 200,00 грн., які останній як директор ТОВ «АктивКапіталБуд» мав внести на рахунок підприємства після узгодження та підписання договору. Разом з тим, відповідач домовленостей не виконав, ні проекту договору, ні кошторису, ні прибуткового ордеру про внесення коштів на рахунок підприємства не надіслав. Крім того, згодом позивачу стало відомо, що будівельну ліцензію ТОВ «АктивКапіталБуд» було анульовано ще 22.03.2013 р. Також позивач, зазначила, що після того як нею було передано відповідачу ключі від квартири, в якій необхідно було зробити ремонті роботи, із квартири зникло її майно, а саме меблі на суму 30 956,00 грн. За таких обставин, позивач вважає, що її було введено в оману, у наслідок чого відповідач заволодів її грошовими коштами та майном.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 95 176,20 грн.; суму збитків відповідно до вартості меблів у розмірі 30 956,00 грн.; суму процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 35 509,18 грн.; 3% річних у розмірі 5 016,36 грн.; курсову різницю -136 698,86 грн.; моральну шкоду у сумі 53 350,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 19.06.2017 цивільну справу № 757/16032/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів об`єднано в одне провадження зі справою № 757/31926/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, та присвоєно № 757/16032/16-ц.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, позивач зазначила, що в квітні 2013 р. за усною домовленістю відповідач зобов`язалась поставити із закордону кондиціонери Daikin Ururu Sarara FTXR28E/RXR28E, в результаті чого позивач перерахувала на рахунок відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 109 970,00 грн. Відповідач свої обов`язки перед позивачем не виконала, у зв`язку з чим позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21.04.2017р., просила стягнути на її користь з відповідачки грошові кошти у розмірі 109 970,00 грн.; суму збитків від інфляції у розмірі 120 564,69 грн.; загальну суму процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 89 058,74 грн. 3% річних у розмірі 12 202,20 грн.; курсову різницю вартості кондиціонерів у розмірі 261 189,80 грн.; моральну шкоду у сумі 67 500,00 грн.; судовий збір у розмірі 6 604, 58 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у березні 2013 року, після переговорів між сторонами була досягнута домовленість на проведення ремонтних робіт у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно попередньої усної домовленості між сторонами було прийнято рішення про оформлення договору на проведення робіт, складення кошторису щодо переліку робіт і матеріалів та їх вартості. Початковий проект договору № 3/04- 13 від 07.04.2013 р. був переданий відповідачем для опрацювання та підписання ОСОБА_1 . Так як ОСОБА_1 в м. Києві постійно не мешкала, то було досягнуто домовленості між сторонами про оперативне здійснення переговорів з питань проведення ремонтних робіт з використанням телефонного зв`язку, а також через мережу Інтернет за наступними електронними адресами: ІНФОРМАЦІЯ_1 - електронна адреса ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - електронна адреса ОСОБА_2 . Також для листування використовувалася електронна адреса ТОВ «АктивКапіталБуд» - ІНФОРМАЦІЯ_3 , керівником якого є позивач за зустрічним позовом. Крім того, позивач вказував, що розробив та направив відповідачу ОСОБА_1 проект договору та варіанти кошторисів, що підтверджується електронною перепискою. Замовлення будівельних матеріалів, виконання робіт, придбання та встановлення обладнання здійснювалося позивачем за обов`язковим узгодженням із відповідачем з використанням телефонного зв`язку або через обмін повідомленнями мережею Інтернет.

Через декілька місяців після досягнення домовленості щодо ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_2 , закупівлі будівельних матеріалів та обладнання, виконання значної частини ремонтних робіт, а також встановлення обладнання, замовниця будівельних робіт, відповідач ОСОБА_1 , під надуманим приводом, відмовилася оплачувати виконані роботи, а також незаконно заволоділа будівельними інструментами, які належали ОСОБА_2 , замінивши замок у вхідних дверях квартири.

За зверненням ОСОБА_1 до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві було зареєстроване кримінальне провадження № 0006713 від 20.08.2013р. В якості доказів у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 надала, зокрема, і фотографії інструментів, які використовувалися при ремонті квартири позивачем і не були повернуті йому відповідачем, внаслідок чого йому було завдано матеріальну шкоду. Після подання позовних заяв ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 , із їх змісту стало зрозумілим, що відповідач - ОСОБА_1 не має наміру повертати незаконно вилучені інструменти, що належать позивачу. За таких обставин, просить суд визнати, що внаслідок незаконних дій відповідача по заволодінню будівельним інструментом, позивачу завдано матеріальної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача збитки за завдану шкоду відповідно до вартості будівельного інструменту у розмірі 21 671,20 грн. Покласти судові витрати на відповідача.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2020 року в задоволені первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, об`єднаного з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна - відмовлено.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов до ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі, справу в частині її позову до ОСОБА_3 направити до суду першої інстанції для продовження провадження у новому складі суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вказуючи на законність судового рішення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечував у задоволенні апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без зміни.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутого майна, ОСОБА_1 посилалася на ст. 1212 ЦК України, як на підставу для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

У відповідності з ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1, 2 ст 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною першою ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Отже, системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 , ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 1 ст. 11 ЦК України.

Частиною першою ст. 1212 ЦК України звужено застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Разом з тим, обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 , стверджувала, що між нею та відповідачем ОСОБА_4 було досягнуто усної домовленості про виконання певних ремонтних робіт у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2 , про що не заперечує сам відповідач. 12.04.2013 відповідач отримав від ОСОБА_1 готівкові кошти у сумі 57 200,00 грн., як передплату для закупки будівельних матеріалів та обладнання, про що написав розписку (а.с. 15).

Окрім того, позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було досягнута усна домовленість про придбання кондиціонерів. На виконання домовленості позивачем було перераховано грошові кошти на рахунок відповідача ОСОБА_3 у сумі 109 970,00 грн., про що свідчить лист АТ «Сбербанк Росія» від 24.12.2014 (т. 1 а.с. 79.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з матеріалів справи вбачається існування зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачами, неповернення грошових коштів може кваліфікуватися лише як порушення умов договору з відповідними правовими наслідками, а не набуттям майна без достатньої правової підстави, наявність у сторін договірних правовідносин виключає застосування ст.ст. 536, 1212, 1214 ЦК України, згідно із якими позивач просить задовольнити вимоги, вимоги позову щодо відшкодування моральної шкоди відповідачами є недоведеними. За таких обставин, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовів ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та не впливають на їх правильність, оскільки були предметом розгляду судом першої інстанції, суд надав їм належну правову оцінку та правомірно визнав їх необґрунтованими.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на допущені судом порушення норм процесуального закону щодо строку розгляду справи, строку направлення копії повного рішення та строків оприлюднення рішення суду, не є підставами для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Рішення суду в частині зустрічного позову ОСОБА_2 не оскаржувалося, а тому не переглядалося судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2020 року - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з часу виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений 30 вересня 2022 р.

Головуючий Судді: