Справа № 465/7048/18 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/811/4429/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар :Іванова О.О.

З участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу №465/7048/18за апеляційною скаргою Громадської спілки «Правозахисне товариство Українських офіцерів» та ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2021 року у справі за позовом Громадської спілки «Правозахисне товариство Українських офіцерів», ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Фінанси та кредит», ПАТ «Кредобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , про захист прав споживачів фінансових послуг банку, -

в с т а н о в и в :

14 листопада 2018 року позивачі Громадська спілка «Правозахисне Товариство Українських офіцерів», ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до ПАТ «Банк Фінанси та кредит», ПАТ «Кредобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів фінансових послуг банку. Просять встановити факт наявності на банківських рахунках, відкритих у ПАТ «Банк Фінанси та кредит» на ім`я ОСОБА_1 грошових коштів, що є її власністю, визнати дії ПАТ «Банк Фінанси та кредит» незаконними та неправомірними щодо неповернення грошових вкладів гр. ОСОБА_1 та стягнути на її користь грошові кошти в сумі 518 099 грн. 28 коп. Стягнути з ПАТ «Банк Фінанси та кредит» матеріальну шкоду в якості неотриманої вигоди розміром 20% заблокованих коштів на ім`я ОСОБА_1 в сумі 103 600 грн. та в розмірі 10 % заблокованих коштів в якості моральних збитків, що становить 51, 810 грн. Стягнути з ПАТ «Банк Фінанси та кредит» пеню в розмірі 10 % заблокованих коштів на ім`я ОСОБА_1 в сумі 51, 810 грн. Зобов`язати дирекцію ПАТ «Кредобанк» прийняти перекази від ПАТ «Фортуна Банк» на користь позивачів, виплатити позивачам на першу їх вимогу перераховані грошові кошти, та безкоштовно, за бажанням позивачів, письмово інформувати відповідачів про їх надходження чи ненадходження.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2021 року провадження у справі за позовом Громадської спілки «Правозахисне Товариство Українських офіцерів», ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Фінанси та кредит», ПАТ «Кредобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів фінансових послуг банку - закрито у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Ухвалу оскаржили позивачі Громадська спілка «Правозахисне товариство Українських офіцерів» та ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначають, що не згідні з ухвалою суду,оскільки судом першої інстанції було порушено норми права з приводу підсудності.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу до належного суду першої інстанції.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Закриваючи провадження в даній справі суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, а мають вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати

між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних

видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність юрисдикції суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Судом встановлено, що предметом даного спору є правовідносини між вкладниками і Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Банк Фінанси та кредит» перебуває на стадії ліквідації та у банку введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів,у будь який інший спосіб,ніж передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Позивачі оскаржують дії, щодо не включення їх до переліку вкладників,які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування.

Законом № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»(далі Закон № 4452-VI) встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, установлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема: здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами; акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Крім того, відповідно до статті 6 Закону № 4452-VI Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації в порядку, установленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Таким чином, за змістом наведених правових норм Фонд є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень пункт 7 частини першої статті 4 КАС України.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Виходячи з викладеного, колегія приходить до висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і стосується окремої владної функції Фонду,а саме виплат відшкодування за вкладами.

Колегія звертає увагу, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, має можливість звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду, як вірно на це вказав суд першої інстанції.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374 ч.1п.1, ст.375,ст. 383, 384,389-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Громадської спілки «Правозахисне товариство Українських офіцерів» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2021 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 вересня 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк