ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И ЛА:

23 грудня 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року у сумі 59 218,85 грн., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказує на те, що з 17 червня 2014 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають спільну дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Красногвардійського районного суду від 06 квітня 2016 року у справі № 204/426/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Вищевказаним рішенням суду встановлено, що фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з травня 2015 року. З цього часу відповідач була зайнята влаштуванням особистого життя, перестала здійснювати догляд за малолітньою дочкою. У грудні 2015 року позивач забрав дочку жити до себе. З грудня 2015 року по теперішній час дочка сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує проживати разом з позивачем у квартирі АДРЕСА_1 та перебуває на його повному утриманні. Відповідач повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у витратах на утримання малолітньої дочки, не піклується про її стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім дочки, він також має сина - ОСОБА_6 . Відповідач є матір`ю їх дочки, а тому на неї покладено однаковий з ним обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Між тим, позивач та відповідач не досягли домовленості щодо порядку реалізації нею такого обов`язку. Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року (справа № 204/7863/21) стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу від 26 жовтня 2021 року державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 67562652. Відповідно до довідки розрахунку від 16.12.2021 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 01.12.2021 року становить 6 865,00 грн. Відповідач продовжує ухилятись від виконання нею обов`язку щодо утримання дитини, свідомо ігнорує рішення суду та вимоги державної виконавчої служби щодо сплати заборгованості по аліментам. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. До дати звернення з заявою про видачу судового наказу - 11 жовтня 2021 року, позивач неодноразово вживав відповідних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати. Позивач неодноразово звертався до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів на утримання дитини. Однак, вищевказану позовну заяву було спочатку залишено без руху та в подальшому визнано неподаною та повернуто. Відповідач знала про наявність вищевказаних цивільних справ. Розуміючи, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, відповідач обіцяла надавати матеріальну допомогу на утримання дочки та сплачувати на його користь аліменти, вказуючи, що у неї значно покращився матеріальний стан, вона працевлаштована, змінила спосіб життя. Між тим, своїх обіцянок відповідач не дотрималась, перестала відповідати на телефонні дзвінки, вони з нею спілкувались лише за допомогою електронного листування. Як вбачається з копій електронного листування між сторонами, зокрема зі змісту конкретних фраз, лексики та характеру використання мовних засобів, які сторони застосовують у переписці між собою, наявні підстави для висновку, що дії відповідача слід кваліфікувати як свідоме ухилення та бездіяльність у відповідь на прохання позивача, як батька дитини, надавати допомогу на утримання дочки, що триває з 2018 року по теперішній час. Також, з метою приховання своїх доходів, відповідач тривалий час не була офіційно працевлаштована й лише 12 червня 2021 року зареєстрована, як фізична особа підприємець. Той факт, що відповідач ніколи не цікавилась життям дочки, не надавала матеріальну допомогу як у грошовій, так і у натуральній формі (одяг, продукти харчування, засоби гігієни, тощо) достеменно свідчить про пряму відмову від надання утримання дитині, тобто про ухилення від сплати аліментів. Отже вважає, що в розумінні ч. 2 ст. 191 ЦПК України, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час, тобто за період з 29 травня 2019 року (дата звернення до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа - Управління - служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення аліментів на дитину (цивільна справа № 204/3786/19) по 10 жовтня 2021 року (до дати початку стягнення аліментів на підставі судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року (справа № 204/7863/21). Відповідач дітей від іншого шлюбу та/або відносин не має, будь-яких тяжких захворювань також не має, на її утриманні непрацездатні батьки або інші особи не перебувають. Відповідач працездатна та отримує дохід, відтак може сплачувати аліменти. За розрахунками позивача розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року складає 59 218,85 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2022 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за минулий час- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року відповідач вчиняла дії щодо ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, зокрема, ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач по справі не скористалася.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Зважаючи на те, що предметом дійсного позову є стягнення аліментів, розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 17 червня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року по справі № 204/426/16-ц (а.с. 17). Вказане рішення набрало законної сили 08 червня 2016 року.

Позивач ОСОБА_2 є батьком, а відповідач ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 30 липня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 838 (а.с. 15).

Дитина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом з батьком позивачем по справі, що підтверджується: Довідкою № 032797 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 29 вересня 2021 року Центром надання адміністративних послуг м. Дніпра (а.с. 18); характеристикою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 164 Дніпровської міської ради № 39 від 30 серпня 2021 року, в якій зазначено, що вихованням дитини займається батько ОСОБА_2 , з яким дитина мешкає (а.с. 22); характеристикою учениці 1-А класу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Комунального закладу освіти «Навчально-виховне об`єднання технічного профілю № 79 «загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад позашкільний навчальний заклад» Дніпровської міської ради, в якій зазначено, зокрема, що дитина проживає разом з батьком ОСОБА_2 (а.с. 23); відповіддю Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради № 01-18/1301 від 05.11.2021 року, з якої вбачається, що декларацію з лікарем загальної практики сімейним лікарем з метою отримання медичних послуг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав саме батько дитини ОСОБА_2 (а.с. 20).

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року по справі № 204/7863/21 було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання її малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25). Вказаний судовий наказ було видано стягувачу 03 листопада 2021 року.

Постановою державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Галоненко Н.М. від 19 листопада 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67562652 з виконання вищевказаного наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 204/7863/21, виданого 03 листопада 2021 року (а.с. 26).

З довідки № 73817/11 від 16 грудня 2021 року, складеної державним виконавцем Галоненко Н.М. у виконавчому провадженні № 67562652, вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01 грудня 2021 року становить 6 865,00 грн. (а.с. 27).

Звернувшись 23 грудня 2021 року до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час, а саме за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року, у сумі 59 218,85 грн. посилаючись при цьому на те, що він вживав заходів, спрямованих на одержання від ОСОБА_4 аліментів, однак не зміг їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від надання аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Частиною першою статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною 2 статті 191 СК України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З аналізу наведених норм статті вбачається, що з метою стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини:

- вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача;

- ухилення відповідача від утримання дитині.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово намагався спонукати відповідачку до сплати аліментів на утримання їх спільної доньки, але його спроби були безрезультатними.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що Позивачем доведено, що він дійсно вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Так, позивач двічі у 2019 році звертався до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача, третя особа Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення аліментів на дитину, а саме 29 травня 2019 року (справа № 204/3786/19) та 07 серпня 2019 року (справа № 204/5533/19). Однак, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2019 року по справі № 204/3786/19 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення аліментів на дитину було визнано неподаною та повернуто (у зв`язку з не усуненням у встановлений судом строк недоліків позовної заяви) (а.с. 28-29). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2019 року по справі № 204/5533/19 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення аліментів на дитину також було визнано неподаною та повернуто (у зв`язку з не усуненням у встановлений судом строк недоліків позовної заяви) (а.с. 30-32).

Також до справи, позивачем надано роздруківки з мережі Вайбер, належного йому телефону з яких вбачається, що на протязі починаючи з 2018 року до грудня 2019 року позивач намагався отримати від відповідачки грошові кошти на утримання дитини (а.с.33-35)

Окрім електронного листування позивач направляв відповідачці за допомогою засобів поштового зв`язку вимогу про сплату аліментів, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с.36-37)

Таким чином, позивач, у відповідності до вимог частини 1,2,4 ст.77,81,79,100 ЦПК України надав суду докази, які свідчать, про винні, навмисні дії (бездіяльність) Відповідача, який у той чи інший спосіб свідомо та навмисно прагнула ухилятися від виконання обов`язку щодо утримання дитини.

Під ухиленням від сплати аліментів треба розуміти як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів, а саме : приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу), зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів, приховання свого місце знаходження, ухилення від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, не реагування на направлення їй листи, інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від ви конання обов`язків щодо утримання (Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від13 липня 2020 року у справі 753/10840/19)

Звернувшись 23 грудня 2021 року до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час, а саме за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року, у сумі 59 218,85 грн.

Колегія суддів, повністю погоджується з визначеною позивачем сумою заборгованості по аліментам, яка розрахована ним у відповідності до вимог ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням матеріального становища Відповідача та достатності її заробітку, наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року.

Відповідно до ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2019 рік прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Згідно ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2020 рік прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень;

Згідно ст.7 Закону України Про державний бюджет на 2021 рік прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 261 8 гривень.

Позивач просить суд стягнути аліменти за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року.

ПеріодВік дитини, роківРозмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого ст. 7 Закону України «Про державний бюджет» для дитини відповідного віку, грн.
29 травня 2019 року - 3 1 травня 2019 року5157,35 (1626 грн. : 31 день *3 дні)
Червень 2019 року51626
Липень 2019 року51699
Серпень 2019 року51699
Вересень 2019 року51699
Жовтень 2019 року51699
Листопад 2019 року51699
Грудень 2019 року51779

Січень 2020 року51779
Лютий 2020 року51779
Березень 2020 року51779
Квітень 2020 року51779
Травень 2020 року51779
Червень 2020 року51779
01 липня 2020 року -14 липня 2020 року5839.66 (1859 грн.: 31 день *14 днів)
15 липня 2020 року по 3 1 липня 2020 року61271,16 (2318:31 день*17 днів)
Серпень 2020 року62318
Вересень 2020 року62318
Жовтень 2020 року62318
Листопад 2020 року62318
Грудень 2020 року62395
Січень 2021 року62395
Лютий 2021 року62395
Березень 2021 року62395
Квітень 2021 року62395
Травень 2021 року62395
Червень 2021 року62395
Липень 2021 року72510
Серпень 2021 року72510
Вересень 2021 року72510
01 жовтня 2021 року - 10 жовтня 2021 року7809,68 2510 грн.:31х10 днів (2510 грн
Всього 59218 гри. 85 коп.

Таким чином, розмір аліментів, які підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року складає 59218 грн. 85 коп.

Також задоволенню підлягають вимоги про стягнення на користь позивача витрати понесені ним на правову допомогу у розмірі 5000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №01/10-21 від 10.10.2021 та, додатковою угодою №2 від 10.12.2021 (а.с.44-45).

Витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Згідно з частиною першою статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положення якої знайшли свій розвиток у статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (частина третя статті 28 Правил адвокатської етики).

Чинним цивільним процесуальним законодавством визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою.

Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тому при вищевикладених обставинах, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги, вважає їх такими, що ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій справі в частині відмови у задоволенні заявлених позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 29 травня 2019 року по 10 жовтня 2021 року у сумі 59218грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Ж.І. Максюта

Судді О.В. Свистунова

М.М. Пищида