ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4872/22 Справа № 185/8498/21 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він з 03 березня 1980 року по 30 квітня 1980 року, з 10 серпня 1982 року по 05 червня 1983 року, з 18 липня 1984 року по 03 червня 1985 року, з 05 червня 1995 року по 09 жовтня 1995 року, з 01 грудня 1998 року по 07 травня 2007 року, з 23 липня 2007 року по 18 квітня 2013 року працював на підприємствах ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. Під час виконання трудових обов`язків у вказаний період часу, внаслідок недосконалості технологічних процесів та тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища, він отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких працював. На підтвердження своїх доводів позивачам надано довідку МСЕК № 3 Серії АБ № 0007801 від 09 жовтня 2013 року, згідно якої йому первинно встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі 35 % радикулопатія, 10 % ВСП, 10 % - ХОЗЛ, 5 % - туховухість та довідку Міжрайонної профпатологічної МСЕК Серії 12 ААА від 26 вересня 2017 року, згідно якої йому повторно встановлено третю групу інвалідності безстроково та 60% втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі 40 % радикулопатія, 5 % ВСП, 10 % - ХОЗЛ, 5 % - туговухість. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги, а тому позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 227000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 120 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь держави судовий збір у розмірі 1 200 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 25 березня 2022 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 120 000 грн. та ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 120000 грн. відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_1 , з 03 березня 1980 року по 30 квітня 1980 року, з 10 серпня 1982 року по 05 червня 1983 року, з 18 липня 1984 року по 03 червня 1985 року, з 05 червня 1995 року по 09 жовтня 1995 року, з 01 грудня 1998 року по 07 травня 2007 року, з 23 липня 2007 року по 18 квітня 2013 року працював на підприємствах ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. 18 квітня 2013 року ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України) (а.с. 32-48).

19 серпня 2013 року начальником Павлоградського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, головним державним санітарним лікарем міста Павлограда, Павлоградського та Юр`ївського районів Атоєвим Б.М. затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, з якого вбачається, що ОСОБА_1 23 липня 2013 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлений діагноз: 1) радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1, часто рецидивуючий перебіг, з вираженими (ІІІ ступеня) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового пері артрозу (ПФС другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів (М54.1, М17-М19): 2) вегетативно-сенсорна полінейропатія рук помірно виражена з периферичним ангіодистонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях (G56, 57); 3) хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії). Легенева недостатність першого-другого ступеня (J44; J43.8); 4) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня) з легким зниженням слуху) (Н903) (а.с.16,17)

Цим же актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів.

Причини виникнення професійного захворювання: запиленість повітря робочої зони: в концентрації 73,67 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, діяв впродовж 80% змінного часу, клас 3.4;рівень шуму: еквівалентний рівень 89 дБ при ГДР 80 дБ, клас 3.2; показники важкості праці: робоча поза вільна з вимушеними нахилами тулубу уперед під кутом >30 градусів більше 300 разів за зміну, підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни становить 36 кг сумарна маса вантажу, що пересувається постійно протягом кожної зміни з підлоги 450 кг, динамічне навантаження 70000кг/м, клас 3.3.

Особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: директор підприємства Сологуб В.В. 1998-2004, директор підприємства Шептуцов Ю.А. 2004-2005, директор підприємства Дудник В.М. 2005-2007, директор підприємства Волков А.В. 2007-2010, директор підприємства Черватюк В.Г. 2010-2012.

Згідно довідки Обласної МСЕК № 3 Серії АБ № 0007801 від 09 жовтня 2013 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, вбачається, що після огляду ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі 35 % радикулопатія, 10 % ВСП, 10 % - ХОЗЛ, 5 % - туховухість.( а.с. 10,11).

Згідно довідок Міжрайонної профпатологічної МСЕК від 26 вересня 2017 року, акту огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, серії 12 ААА № 651973 та про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 049574, вбачається, що після повторного огляду ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності безстроково та 60 % втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі 40 % радикулопатія, 10 % ВСП, 10 % - ХОЗЛ, 5 % - туховухість (а.с. 12-15).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач втратив професійну працездатність, став інвалідом третьої групи, втрати 60 % професійної працездатності сукупно, у тому числі 40 % радикулопатія, 10 % ВСП, 10 % - ХОЗЛ, 5 %, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, пристосовуватися до життя з обмеженими можливостями. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Отже, встановивши, що позивач працював на підприємствах ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля з 03 березня 1980 року по 30 квітня 1980 року, з 10 серпня 1982 року по 05 червня 1983 року, з 18 липня 1984 року по 03 червня 1985 року, з 05 червня 1995 року по 09 жовтня 1995 року, з 01 грудня 1998 року по 07 травня 2007 року, з 23 липня 2007 року по 18 квітня 2013 року у шкідливих умовах виробничого середовища, йому вперше було встановлено первинно встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі 35 % радикулопатія, 10 % ВСП, 10 % - ХОЗЛ, 5 % - туховухість, після повторного огляду позивачу ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності безстроково та 60 % втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі 40 % радикулопатія, 10 % ВСП, 10 % - ХОЗЛ, 5 % - туговухість, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він в повному обсязі виконував обов`язки, передбачені ст.ст.153,158 ЦПК України щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про те, що відповідач не повинен відшкодовувати завдану позивачу моральну шкоду є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2022 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова