КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року місто Київ.

Справа 372/1698/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7084/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Вєтчінової О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою громадської організації «КОМПЛЕКС-5» та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року (ухвалене у складі судді Проць Т.В., повний текст рішення складено 24.01.2022 року)

у справі за позовом Громадської організації «КОМПЛЕКС-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2021 року, згідно відмітки суду, позивач Громадська організація «КОМПЛЕКС-5» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом у якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати членських внесків 98670 грн., 3 % річних 5971 грн. 65 коп., інфляційні витрати 5429 грн. 45 коп., судові витрати та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивував тим, що 22.09.2003 року ГО «Комплекс - 5» зареєстрована, як юридична особа. Рішенням Загальних зборів від 20.07.2011 року затверджено нову редакцію Статуту, за п 1.1 Статуту ГО «КОМПЛЕКС-5» є громадською організацією, яка створена внаслідок вільного волевиявлення громадян - власників житлових будинків, що об`єдналися на підставі спільних інтересів та здійснюють свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України "Про об`єднання громадян" та інших нормативно-правових актів та Статуту. Члени організації зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства України та Статуту організації, який затверджується рішенням установчих зборів членів організації. Метою створення організації є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до пункту 11.1 цього Статуту, та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно п. 2.2 Статуту, завданням та предметом діяльності організації є, серед іншого, належне утримання житлового комплексу та прибудинкових територій. Організація має право, відповідно до законодавства та Статуту, шляхом скликання загальних зборів встановлювати розміри платежів і внесків членів організації, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Пунктом 2.5 Статуту передбачено, що для забезпечення виконання власниками житлових будинків своїх обов`язків організація має право вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх установлених Законом та Статутом організації платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Вищим органом управління організації є загальні збори. Пунктом 4.5 Статуту визначено, що до виключної компетенції загальних зборів членів організації належить визначення розмірів внесків та платежів членів організації. Загальні збори правочинні, якщо на них присутні більше 50 відсотків членів організації. Рішення загальних зборів приймаються 2/3 голосів від загальної кількості голосів членів організації, які присутні на загальних зборах. Пунктом 5.5 Статуту визначено, що питання, з яких рішення приймаються загальними зборами кваліфікованою більшістю голосів (3/4 присутніх на зборах членів організації), визначення розміру внесків та платежів членів організації. Кошти організації складаються з статутних внесків і обов`язкових платежів членів організації (п. 6.4 Статуту). Згідно п. 7.1 Статуту Правління організації складає щорічний кошторис надходжень і витрат на наступний фінансовий рік і визначає розміри платежів кожного члена організації. Член організації зобов`язаний: виконувати вимоги Статуту організації; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі (п. 11.3 Статуту). Пунктом 12.1 Статуту встановлено, що члени організації за порушення Статуту та законних рішень статутних органів несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. З наведеного вище слідує, що належне виконання Позивачем своїх статутних завдань та досягнення поставленої мети, здійснюється за рахунок отриманих внесків і платежів, що сплачуються усіма членами організації.

21.12.2018 року Загальними зборами членів Громадської організації «КОМПЛЕКС-5» було прийнято рішення, оформлене протоколом№4/18, щодо прийняття (затвердження) кошторису на 2019 рік; розмір обов`язкових щомісячних внесків членів склав 10 000 грн. з одного члена ГО «КОМПЛЕКС-5»; термін оплати - до 10 числа поточного місяця. 17.07.2006 року ОСОБА_1 набула членство в Громадській організації «КОМПЛЕКС-5», як власник житлового будинку АДРЕСА_1 .

Набуваючи статус членства в ГО «КОМПЛЕКС-5» ОСОБА_1 , рівно як і всі інші члени, прийняла на себе зобов`язання виконувати статутні вимоги Організації та рішення Загальних зборів членів Організації. 11.12.2019 відповідач відчужила на користь ОСОБА_2 належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 і з того часу втратила статус члена організації позивача. Тому позивач просив стягнути заборгованість по 11 грудня 2019 року включно.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року позов ГО «КОМПЛЕКС-5» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість із сплати членських внесків 36 095 грн., 3 проценти річних 1 349 грн 85 к., інфляційні витрати 3 337 грн. 69 к., 800 грн. сплаченого судового збору, а всього стягнуто 41 582 грн 54 к.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 23 лютого 2022 року, через канцелярію суду представником Громадської організації «КОМПЛЕКС-5» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення, стягнути з ОСОБА_1 на користь ГО «КОМПЛЕКС-5» 50 574 грн. 99 к. заборгованості зі сплати членських внесків, 3735 грн. 78 к. 3% річних та 134 грн. 23 к. інфляційних втрат. В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.

В скарзі вказує на те, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що суд прийшов до поликових висновків про те, що у ОСОБА_1 існує переплата по сплаті внесків, в той час коли обов`язок зі сплати внесків та розмір таких внесків взагалі відсутній станом на 03 вересня 2018 рік. Посилається на те, що за відсутності рішення Загальніх зборів членів ГО «Комплекс-5» про встановлення розміру обов`язкового щомісячного внеску неможливо встановити факт переплати членських внесків, оскільки кошти, які вносились до ГО «Комплекс-5» до 31 грудня 2018 року, вносились членами Організації в добровільному порядку, а обов`язковий (конкретний) розмір внесків не встановлювався.

Відтак, відповідачка не могла здійснити переплату членських внесків, оскільки до 01 січня 2019 року обов`язку зі сплати конкурентного розміру внесків у членів Організації не існувало.

Вказує, що суд керувався неналежними доказами.

Зазначає, що суд безпідставно і неправомірно взяв до уваги заяву відповідача про відшкодування понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 57 000 грн., а також зазначає, що частково задовольняючи позов, суд мав частково задовольнити вимогу і про відшкодування зазначених витрат позивача.

Доказів фактичного понесення відповідачем витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного, скаржник вважає, що заява про відшкодування 57 000 грн. повинна була бути залишена без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 22 лютого 2022 року, ОСОБА_1 через поштове відділення подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та відмовити позивачу в позові.

В скарзі вказує на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилається на п. 10.2 Статуту ГО «Комплекс-5» (далі - Статут), членство в організації є добровільним і може набуватися одночасно із створенням організації при проведенні установчих зборів, а також індивідуально, на основі письмової заяви власника житлового будинку, за згодою організації у будь-який момент після його створення.

Згідно з п. 10.3 Статуту, членство в організації розпочинається на підставі подання письмової заяви власника житлового будинку. Порядок прийняття до організації визначається загальними зборами.

Пунктом 10.4 Статуту ГО «Комплекс-5» передбачено, що членство в організації припиняється після подання про це письмової заяви власника житлового будинку або з інших підстав відповідно до Статуту організації.

Скаржник вказує, що 17 вересня 2018 року вона подала заяву про вихід з числа членів ГО «Комплекс-5», яка цього ж дня отримана уповноваженою особою.

Отже, обов`язки ОСОБА_1 згідно зі Статутом, як члена ГО «Комплекс-5», припинилися саме 17 вересня 2018 року. Таким чином, нарахування боргу відповідачу за період з 01 жовтня 2018 року є безпідставними та необґрунтованими.

В скарзі посилається на те, що судом не надано оцінки і не досліджено докази відповідача.

17 червня 2022 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Демидової Т.М. в якому просить у задоволені апеляційної скарги ГО «Комплекс-5» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року - відмовити в повному обсязі.

Вказує на те що, посилання представника позивача в апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_1 первинних бухгалтерських, банківських документів, які б підтверджували внесення переплачених коштів, не спростовують подану відповідачем належно оформлену довідку за підписом діючого Голови Правління Богдановича А.П. Спосіб внесення членських внесків статутом не регламентується, а тому суд прийняв вказану довідку до уваги.

Вказує, що відповідачка у вересні 2018 року звернулася до ГО «Комплекс-5» з проханням зробити звірку по сплаті всіх обов`язкових платежів, в результаті звірки голова правління ГО «Комплекс-5» Богданович А.П. видав останній довідку № 12 від 03.09.2018 про наявність переплати у сумі 50 574 гривень 99 копійок. З`ясувавши, що у останньої відсутня заборгованість, відповідачка направила заяву про вихід з ГО «Комплекс-5» від 17.09.2018 року, яка того ж дня була отримана уповноваженою особою. Отже, така переплата зафіксована та позивач був про неї обізнаний.

Зазначає, що доводи позивача щодо неправомірного розподілу витрат є помилковими, адже в матеріалах справи є доказ, а саме поштове відправлення №671 від 17.01.2022 з описом вкладення, де чітко вбачається, що позивач був належним чином повідомлений щодо заяви про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу, та доданих до неї копії договору про надання квитанції від 14.01.2022, документу, що підтверджує повноваження адвоката.

Представник відповідача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подав до суду договір про надання адвокатських послуг від 14.01.2022 року на суму 57 000 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду, представник позивача Федько Т.В. підтримав доводи поданої ним скарги та заперечував проти задоволення скарги відповідача.

Представник відповідача Демидова Т.М. наполягала на задоволенні скарги відповідача та заперечувала проти задоволення скарги позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга громадської організації «КОМПЛЕКС-5» та апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлюється, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Задовольняючи позов суд вважав встановленими такі обставини.

22.09.2003 року зареєстровано Громадську організацію «КОМПЛЕКС -5», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код юридичної особи 26426647.

Відповідно до п.1.1 Статуту ГО, затвердженого рішенням Загальних зборів від 20.07.2011 року, громадська організація "Комплекс-5" є громадською організацією, яка створена внаслідок вільного волевиявлення громадян - власників житлових будинків, що об`єдналися на підставі спільних інтересів та здійснюють свою діяльність відповідно до Конституції України, Закону України "Про об`єднання громадян", Цивільного, Житлового, Земельного кодексу України, інших нормативно-правових актів та Статуту.

Метою створення організації є забезпечення захисту прав його членів, відповідно до п.11.1 цього Статуту та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Згідно п.1.3 Статуту члени організації зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства України та Статуту організації, який затверджений рішенням установчих зборів членів організації

Пунктом 4.5 Статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів членів організації, які є вищим органом управління належить визначення розмірів внесків та платежів членів організації.

Відповідно до п.10.1 Статуту ГО членом організації може бути фізична чи юридична особа, яка є власником житлового будинку у житловому комплексі, а згідно п.10.6 підставою припинення членства є втрата членом організації права власності на житловий будинок у зв`язку з відчуженням останнього або з інших підстав, передбачених чинним законодавством, реорганізації або ліквідації організації, виключення з членів за рішенням організації.

ОСОБА_1 у період спірних правовідносин на праві власності належав житловий будинок в житловому комплексі в АДРЕСА_3 , який вона 11.12.2019 року відчужила згідно договору купівлі-продажу житлового будинку на користь ОСОБА_2

21.12.2018 року Загальними зборами членів ГО «КОМПЛЕКС-5» прийнято рішення, оформлене протоколом №4/18 про затвердження кошторису на 2019 рік, згідно якого розмір обов`язкових щомісячних внесків становив 10000 грн. з кожного члена ГО з терміном оплати до 10 числа поточного місяця.

Саме на підставі статуту, а також вказаного рішення зборів, позивач і просив стягнути заборгованість за період з жовтня 2018 року по грудень 2019 року, посилаючись на те, що відповідачка не виконує своїх обов`язків, передбачених статутом.

Позивач в позовній заяві, а суд в рішенні суду визначив, що така заборгованість є заборгованістю з членських внесків.

Колегія суддів, під час апеляційного розгляду встановила, що спір між сторонами, виник не з приводу оплати членських внесків, як про це зазначив суд першої інстанції, а з приводу оплати обов`язкових щомісячних внесків, які включають :

а) поточні витрати;

б) витрати на оплату комунальних послуг;

в) витрати та накопичення на ремонт будинку;

г) інші витрати

Також, з протоколу загальних зборів від 21.12.2018 року встановлено, що зборами затверджено кошторис організації на 2019 рік в сумі 840 000 грн. з розміру якого і був визначений обов`язок оплачувати внески по 10 000 грн. кожним власником.

З кошторису встановлено, що до нього були включені витрати на заробітну плату працівників, які здійснюють обслуговування будинку та організації, витрати на податки, банківське обслуговування, комунальні послуги місць загального користування, та планові витрати на господарську діяльність.

Таким чином, судом встановлено, що спір між сторонами виник не з приводу оплати членських внесків,а з приводу оплати обов`язкових внесків власників на утримання майна, яке перебуває у їх власності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що відповідач зобов`язана нести витрати, які були визначені, вищенаведеним рішенням зборів, не лише як член громадської організації, а і як власник майна, якому позивачем надавались послуги з утримання та управління її майном.

Разом з тим, колегія суддів не приймає доводи відповідача в тій частині, що обов`язок відповідача припинився з дати подачі нею заяви в вересні 2018 року, оскільки остання до грудня 2019 року залишалась власником майна, яке зобов`язана була утримувати.

Судом також встановлено з довідки ГО «КОМПЛЕКС-5» №12 від 03.09.2018 року, сплату в вересні-грудні 2019 року обов`язкових внесків відповідачем ОСОБА_1 . Вказані обставини спростовують доводи представника відповідача про вихід ОСОБА_1 з членів позивача, та відсутність у останньої обов`язку сплачувати обов`язкові внески.

З доводами представника позивача про наявність у відповідача заборгованості колегія суддів погоджується, але вважає , що районний суд не вірно визначив як характер цієї заборгованості так і її розмір.

Визначаючи розмір заборгованості, апеляційний суд керується таким:

Позивач в позові просив стягнути заборгованість, починаючи з жовтня 2018 року.

Разом з тим, сам позивач зазначає, що правова підстава для визначення суми обов`язкових внесків, з`явилась лише 21 грудня 2018 року коли було прийнято відповідне рішення загальними зборами.

Тобто правових підстав для стягнення заборгованості за жовтень, листопад та грудень 2018 року у позивача не було.

Також судом встановлено з довідки позивача, що остання за вересень, жовтень, листопад та грудень 2019 року обов`язкові внески сплатила і за ці місяці заборгованості не має.

Нарахування з січня 2019 року до серпня 2019 року за 8 місяців складають 80 000 грн.

Суд першої інстанції, також вірно прийняв в якості доказу , подану представником відповідача Братановим Б.В. довідку Голови правління Громадської Організації «КОМПЛЕКС-5» №12 від 03.09.2018 року згідно якої у ОСОБА_6 , яка є власником будинку за адресою АДРЕСА_3 та членом ГО «КОМПЛЕКС-5» , відповідно до якої станом на 01.09.2018 року виникла переплата у сумі 50574 грн. 99 коп.

Судом встановлено, що така довідка була видана відповідачу з огляду на те, що вона з особистих коштів понесла витрати на утримання як свого власного майна так і майна інших власників, а тому голова громадської організації зарахував частину внесених відповідачем особистих коштів на оплату обов`язкових внесків, які відповідач повинна буде сплачувати в майбутньому.

Посилання представника позивача на відсутність у ОСОБА_1 первинних бухгалтерських, банківських документів, які б підтверджували внесення переплачених коштів, не спростовують подану відповідачем належно оформлену довідку за підписом діючого Голови Правління. Спосіб внесення внесків статутом не регламентується, а тому суд приймає вказану довідку як доказ.

Таким чином різниця між правомірно нарахованою заборгованістю (з січня 2019 року до серпня 2019 року в сумі 80 000 грн. ) та переплатою відповідача (зазначеній в довідці 50574 грн. 99 коп.)становить 29 426 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача .

З огляду на те, що зменшується розмір заборгованості, яку суд стягує з відповідача, відповідно зменшується і сума інфляційних втрат до 2914 грн. 38 коп., а також 3% річних до 1616 грн. 72 коп.

Так, позивач просив стягнути 3% річних з жовтня 2018 року до квітня 2021 року, але судом встановлено, що обов`язок у відповідача сплачувати обов`язкові внески виник на підставі рішення зборів від грудня 2018 року, крім того розмір зарахованої судом переплати повністю покриває борг за 5 місяців тобто з січня по травень 2019 року, а тому 3% річних можуть бути стягнуті лише за не сплату боргу за червень, липень та серпень 2019 року, що відповідно до розрахунку позивача становить 1616 грн. 72 коп.

Інфляційні втрати також можуть бути стягнуті тільки за не погашення боргу за червень, липень та серпень 2019 року , що відповідно до розрахунку позивача за період з 11 червня 2019 року до 31 березня 2021 року становить 2914 грн. 38 коп.

Також, суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині невірного розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції ухвалив рішення , яким вважав, що кожна із сторін не повинна відшкодовувати іншій стороні витрати на правову допомогу, з огляду на часткове задоволення позову, складність справи та враховуючи, що і стороні позивача і стороні відповідача адвокатами надавалась правова допомога.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції не вірно визначився з характером правовідносин, не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, не вірно застосував норми матеріального права порушив процесуальні норми, а тому відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову та апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір 2270 грн. + 3405= 5675 грн.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути 110 071 грн. 10 коп. За постановою апеляційного суду стягнуто 33957 грн., що становить 31 %.

За таких обставин відповідач зобов`язана компенсувати позивачу 1759 грн. 25 коп. судового збору.

Відповідач за подачу апеляційної скарги сплатила 3405 грн. Тому позивач зобов`язаний компенсувати відповідачу 69% сплаченого нею судового збору , що становить 2349 грн. 45 коп.

Вирішуючи питання, щодо стягнення витрат на правову допомогу, апеляційний суд керується таким.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно договору про надання правової допомоги №19/02-02 від 19.02.2021 року Громадська організація «Комплекс-5» уклала з адвокатським об`єднанням «Лавринович і Партнери» договір про надання професійної правової (правничої) допомоги. За переліком послуг, наданими останніми позивачу, вбачаються витрати на правову допомогу в суді першої інстанції Громадської організації «Комплекс-5» становлять 10000 гривень, які позивач просив стягнути з відповідача.

Представник відповідача на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подав суду договір про надання адвокатських послуг від 19.03.2021 року, акт приймання передачі по договору про надання адвокатських послуг від 14.01.2022 року, розрахунку витраченого часу на правову допомогу, квитанцію №1 від 14.01.2022 року та просив стягнути з позивача витрати на професійну допомогу в сумі 57000.

Враховуючи складність справи, витрачений адвокатами час на надання сторонам правової допомоги, кількість складених процесуальних документів, участь в судових засіданні, колегія суддів встановила, що засадам розумності та справедливості, буде відповідати сума 10 000 грн. за надання правової допомоги в суді першої інстанції за увесь комплекс наданих послуг.

При цьому суд враховує, що сторона позивача наводила аргументи, щодо того, що встановлена адвокатом відповідача сума в 57 000 грн., за надані адвокатські послуги не відповідає критеріям розумності, а також складності справи.

За таких обставин, з урахуванням того, що позивачу було задоволено лише 31 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3100 грн. Так як судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог на 69 відсотків, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 6900 грн.

Крім того, відповідачем в апеляційній скарзі було заявлено про те, що вона очікує понести витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 15 000 грн.

Заявлена сума відповідає тому обсягу послуг, які були надані в суді апеляційної інстанції, які складаються з надання правової допомоги по складанню апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу позивача, участі в двох судових засіданнях апеляційного суду.

Тому , колегія суддів ухвалила стягнути на користь відповідача витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, пропорційно до задоволених вимог (15 000 грн.х69%) 10350 грн.

Слід зазначити, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню, незалежно від того, чи їх сплатила сторона, чи зобов`язана буде сплачувати в майбутньому.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадської організації "Комплекс-5" та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь громадської організації "Комплекс-5" заборгованість з обов`язкових щомісячних внесків 29 426 грн. (двадцять дев`ять тисяч чотириста двадцять шість грн.), 3% річних - 1616 грн. 72 коп., інфляційні втрати 2914 грн. 38 коп., 1759 грн. 25 коп. судового збору за подачу позову та апеляційної скарги та 3100 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з громадської організації "Комплекс-5" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2349 грн. 45 коп., 6900 грн. витрат на правову допомогу в суді першої інстанції та 10350 грн. витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.В. Желепа

В.А. Кравець

О.Ф.Мазурик