ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/6782/21

Головуючий у першій інстанції - Косенко Ю. Л.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/729/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Мамонової О.Є.,

суддів:Висоцької Н.В., Онищенко О.І.

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2022 року (ухвалене о 13:03, повний текст рішення складено 30 травня 2022 року) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі по тексту - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 933,46 грн та суму судового збору.

Позов обґрунтовувало тим, що 23 лютого 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (з 20 червня 2019 року змінено назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 7659579а7к. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням та користуванням автомобілем «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23 січня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу

Власник пошкодженого автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про страхову подію та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, пошкодження автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатило суму страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 в розмірі 79 332,07 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №166762671.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до ПрАТ «СК ВУСО» із заявою про виплату суми страхового відшкодування за полісом № 166762671, та 19 червня 2019 року ПрАТ «СК ВУСО» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 54 398,61 грн.

Посилаючись на ст. 993, 1194 ЦК України, вважає, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПрАТ «СК «АРКС» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту №769579а7к та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом №166762671, яка дорівнює 24 933,46 грн.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2022 року у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «АРКС» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилося виконанням, проведеним належним чином (ст. 559 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Зазначає, що судом не враховано висновки Верховного суду, викладені у постановах від 21.02.2018 (справа №760/19377/15) та від 10.07.2018 (справа №922/1436/17).

Указує, що саме відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПрАТ «СК «АРКС» різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту та сумою страхового відшкодування, виплаченому за полісом, в сумі 24 933 грн 46 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко В.С. просить апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АРКС» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та вмотивованість.

Представник відповідача вказує, що відповідно до правової позиції ВП ВС, викладеної у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 ЗУ «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Заперечує щодо правильності проведеного огляду автомобіля та оформлення його результатів, стверджує, що матеріали справи не містять доказів реальної вартості фактично проведеного ремонту на станції технічного обслуговування.

Крім того, просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, врахувавши висновок ВП ВС викладений у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, виходив з того, що оскільки «Страхова компанія «АХА Страхування» сплатила суму страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», що належить ОСОБА_2 , в розмірі 79332,07 грн, в межах страхового ліміту встановленого за договором № 166762671, укладеним з ПрАТ «СК ВУСО», який діяв на дату настання дорожньо-транспортної пригоди - 23 січня 2019 року, то підстави для стягнення з винної особи ОСОБА_1 на користь позивача різниці між розміром страхового відшкодування виплаченого позивачем та страховим відшкодуванням компенсованим позивачу ПрАТ «СК ВУСО» - відсутні, так як розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновок суду першої інстанції через його невідповідність обставинам справи, і, як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Судом у справі встановлено, що 23 січня 2019 року у м. Києві по проспекту Генерала Ватутіна, 2Г, на парковці «ТРЦ СкайМолл» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» отримав механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 755/2157/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн (а.с. 20, т.1).

На час ДТП майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , були застраховані за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7659579а7к, укладеним 23.02.2018 між ним та ПрАТ «СК «АХА Страхування» строком до 23.02.2019 (а.с.4-18, т.1).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , на час ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №166762671 (а.с. 35,т.1).

Згідно інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України від 18.05.2022, договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №166762671 щодо автомобіля «RENAULT LOGAN». державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений 06.12.2018 страховиком ПРАТ СК «ВУСО» на період з 07.12.2018 по 06.12.2019. За вказаним договором страхування страхова сума за шкоду життю та здоров`ю встановлена у розмірі 200 000 грн, страхова сума за шкоду майну - 100 000 грн, франшиза - у розмірі 1 000 грн (а.с.123, т.1).

23 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а. с. 23, т.1).

У цей же день представником ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» складено акт № 129-19 огляду транспортного засобу (дефектна відомість), де зафіксовані пошкодження застрахованого автомобіля (а.с 24-25, т.1), ремонтну калькуляцію щодо вказаного автомобіля та виставлено страховій компанії рахунок № НОМЕР_3 (а.с. 26, 27-31, т.1).

Після розгляду наданих до страхової компанії документів за страховим випадком від 23 січня 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» складено страховий акт №АХА2450935 із визначенням суми страхового відшкодування на підставі розрахунку в розмірі 79 332,07 грн (а.с. 32-33, т.1).

На підставі заяви ОСОБА_2 про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту від 23.01.2019 (а.с.23-23 звор. т.1), акту огляду транспортного засобу № 129-19 від 23.01.2019 (а.с.24-25 звор. т.1), рахунку № НОМЕР_4 від 23.01.2019 для сплати коштів на ремонт автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», що належить ОСОБА_2 (а.с. 26, т.1), ремонтної калькуляції (а.с.27-31, т.1), страхового акту №АХА2450935 від 26.02.2019 (а.с.32,т.1) та розрахунку страхового відшкодування (а.с.33,т.1) позивачем сплачено суму страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «MITSUBISHI PAJERO» на рахунок ФОП ОСОБА_3 , в розмірі 79 332,07 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 539677 від 27.02.2019 (а.с.34,т.1).

19.06.2019 ПрАТ «СК ВУСО» відшкодувало в порядку регресу ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» страхове відшкодування за полісом № 166762671, згідно якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT LOGAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 54398,61 грн (а. с. 36, т.1).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з 20.06.2019 змінено назву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується листом Головного управління статистику у м. Києві (а.с. 19,т.1).

На виконання вимог ухвали Талалаївського районного суду Чернігівської області від 24.02.2022, ПрАТ СК «ВУСО» 23.05.2022 ( згідно поштового конверту) подало до суду копію страхової справи заведеної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «RENAULT LOGAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», державний номер НОМЕР_1 .

В матеріалах вказаної страхової справи наявний розрахунок коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ «MITSUBISHI PAJERO», державний номер НОМЕР_1 , який складає 0,38 (а.с. 231, т.1), страховий акт №06793-24 від 19.06.2019, з якого вбачається, що сума страхового відшкодування складає 54 398,61 грн, форма виплати безготівкова (а.с. 232, т.1) та розрахунок суми страхового відшкодування на суму 54398,61 грн, який складений на підставі ремонтної калькуляції №1.003.19.0 від 23.01.2019 за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи передбаченої полісом цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу №166762671 (а.с. 233, т.1).

Установлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 54 398,61 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18); пункт 34).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Як встановлено судом та підтверджуються матеріалами справи, зокрема ремонтною калькуляцією та рахунком № Р_СчТ00002 ФОП ОСОБА_3 від 23.01.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», д.н.з. НОМЕР_5 , склала 79 332,07 коп. без ПДВ.

27 лютого 2019 року позивач здійснив страхове відшкодування на відновлювальний ремонт на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 , в розмірі 79332,07 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 539677 від 27.02.2019 (а.с.34,т.1).

19 червня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувала позивачу 54 398,61 грн (а.с. 36, т.1).

Таким чином, позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у договорі, здійснивши відповідне відшкодування.

Отже, до позивача, як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, відбулась заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку з завданням шкоди відповідачем у порядку суброгації.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини 1 статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

ПрАТ «СК «ВУСО» виплативши позивачу 19 червня 2019 року 54 398,61 грн як страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 грудня 2020 року у справі 352/1384/18.

Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у питанні порядку обрахування виплати розповсюджуються на спірні відносини, а тому страховик відповідальності має право занизити виплату на розмір зносу. При цьому, за суму, яку не покриває страховик відповідає винуватець.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду у справах № 754/5129/15-цвід 11 березня 2020 року; № 331/6395/18 від 04 березня 2020 року, № 753/17977/18 від 21 лютого 2020 року.

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суду у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 11.12.2019 у справі № 227/2996/16-ц, від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 та від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, безпосередньо винною особою, не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений ПрАТ «СК «ВУСО» позивачу розмір страхового відшкодування, колегія суддів дійшла висновку про те, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Ремонтна калькуляція № 1.003.19.0 від 23.01.2019, рахунок на оплату ФОП ОСОБА_3 №Р_СчТ00002 від 23.01.2019 на суму 79 332,07 грн є належними і допустимими доказами. У даних документах зі зведеними детальними даними по розрахунку наведені всі складові загальної суми виконаних робіт та встановлених запчастин, визначена єдина загальна сума в розмірі 79 332,07 грн. Позивачем проведено виплату страхового відшкодування в межах визначеної розрахунком суми. Належних та допустимих доказів на спростування вказаних документів відповідачем суду першої інстанції надано не було.

Оскільки вина відповідача у зіткненні транспортних засобів доведена постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка не скасована і відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню, та зважаючи на те, що після виплати страховиком потерпілого страхового відшкодування до останнього перейшло право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що у ПрАТ «СК «АРКС» існують правові підстави для задоволення його вимоги про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 у розмірі 24 933,46 грн (79332,07 грн - 54398,61 грн (які вже було виплачено ПрАТ «СК ВУСО» на користь позивача).

Врахування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 04.07.2021 року у справі № 755/18006/15-ц є неправильним, оскільки правовідносини у цій справі та у справі яка розглядається наразі є різними. Так у справі № 755/18006/15-ц страхова кампанія, що виплатила страхове відшкодування за договором майнового страхування, звернулась із позовом до винної в ДТП особи без звернення до страхової компанії, в якій була застрахована її цивільно-правова відповідальність. У справі, що розглядається, позивач, отримавши від страховика винної особи страхове відшкодування, яке є меншим ніж розмір фактично понесених витрат, звернувся з позовом до винної особи про стягнення різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням

Отже, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про те, що на момент ДТП, відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК ВУСО», ліміт відповідальності за заподіяну ним шкоду майну потерпілої особи становив 100 000 грн, тому обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика є помилковим, з огляду на те, що вказана страхова компанія з урахуванням вимог статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування, укладеним із відповідачем, тому різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням підлягає стягненню саме з ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, неправильно застосувавши норми матеріального права, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання відповідача у своєму відзиві на апеляційну скаргу на те, що матеріали справи не містять доказів реальної вартості фактично проведеного ремонту на станції технічного обслуговування є неспроможними, оскільки належним доказом є саме рахунок ФОП ОСОБА_3 .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2022 року слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» задоволені повністю, у справі наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (а.с. 1, т.1) та за розгляд справи апеляційним судом (а.с. 16,т. 2), з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 3 405 грн за апеляційний розгляд справи, а разом 5 675 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 п. 4 ч. 1, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2022 року - скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 24933 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) грн 46 коп. та судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій у сумі 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В. Висоцька

О.І.Онищенко