Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2022 Справа №607/11172/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Юхимчук Т.В., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її невістки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, 31 грудня 2021 року за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 померла її невістка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 хворіла тривалий час та перебувала на стаціонарному лікуванні у закладі Комунального некомерційного підприємства «Центрі первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: «Цироз печінки, ст. сформованого цирозу, декомпенсація, ПКМ II ступеню, портальна гіпертензія III, асцит, метаболічна кардіоміопатія, синусова тахикардія, мієлотоксична анемія, важка ступінь». Сімейним лікарем згідно декларації у ОСОБА_3 була ОСОБА_4 , яка нібито відвідувала померлу після виписки та незадовго перед смертю, а тому знала про її хворобу. Однак, 31.12.2021 року, коли вона повідомила про смерть ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не бажаючи приходити та констатувати смерть, в телефонній розмові пояснила, що видасть лікарське свідоцтво про смерть у зв`язку із хворобою. Проте, коли вона зателефонувала до неї наступного дня (день похорону), то ОСОБА_4 не піднімала телефон, а ще через день, відповівши на телефонний дзвінок, сказала, що ніякого лікарського свідоцтва про смерть видавати не буде, не пояснивши такої поведінки. Факт смерті ОСОБА_3 був також констатований працівниками швидкої медичної допомоги, які не виявили причин насильницької смерті. Окрім того, на місце смерті ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), виїжджала також слідчо-оперативна група, працівники якої також не виявили на тілі померлої жодних тілесних ушкоджень, які б могли підтвердити насильницьку смерть. Надалі, вона намагалась звернутись в Тернопільський відділ реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області з приводу внесення відомостей та реєстрації факту смерті ОСОБА_3 . Проте, працівник даної установи усно відмовила їй у прийнятті заяви та сказала, що реєструвати нічого не буде, оскільки нібито немає підтвердження факту смерті особи та причини її смерті, відмовившись навіть скласти акт про смерть ОСОБА_3 . Тому, вона не зверталась до суду з приводу встановлення вказаної обставини, оскільки факт смерті саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ні сімейним лікарем ОСОБА_4 , ні працівниками поліції, ні тим більше працівниками РАЦСу, під сумнів не ставились. З незрозумілих причин сімейний лікар ОСОБА_4 не могла та не може по сьогоднішній день видати Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 або ж якщо в неї виникають сумніви щодо причини смерті - направлення на розтин. Дії даного медичного працівника свідчать про свідоме порушення своїх службових обов`язків та лікарської етики. Даний лікар має великий досвід роботи в сфері медицини і тому не могла не знати як діяти в даній конкретній ситуації. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України та вступу у спадкові права.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали з підстав викладених у ній, просили суд заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Розглянувши справу суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Серед таких юридичних фактів ч. 1 ст. 315 ч. 1 ІІПК України визначений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8).

Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4620, ОСОБА_3 хворіла тривалий час та перебувала на стаціонарному лікуванні у закладі Комунального некомерційного підприємства «Центрі первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: «Цироз печінки, ст. сформованого цирозу, декомпенсація, ПКМ II ступеню, портальна гіпертензія III, асцит, метаболічна кардіоміопатія, синусова тахикардія, мієлотоксична анемія, важка ступінь». Період перебування з 20.10.2021 року по 16.11.2021 року. Після чого була виписана та продовжила лікуватись за місцем свого проживання.

Згідно довідки №В-3 від 25.01.2022, виданою т.в.о. заступника начальника Тернопільського районного управління поліції вбачається, що ОСОБА_1 01.01.2022 року зверталась в поліцію з приводу смерті своєї невістки - ОСОБА_3 , яка при житті хворіла серцево-судинними захворюваннями. Дане звернення зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області за №6 від 01.01.2022.

Як вбачається із відповіді №01.1-04/66 від 24.01.2022 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», наданої у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 20.01.2022 вбачається, що у відповідності до п.2.4 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), що затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. Оскільки ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і похована, видати лікарське свідоцтво про смерть минулою датою не можливо.

В подальшому, заявник, через свого представника, звернулася до Тернопільський відділ реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області, щодо надання роз`яснення, щодо державної реєстрації смерті. Згідно наданого роз`яснення № 731/26.11.1-07.6 від 02.08.2022 вбачається, що саме є підставами для державної реєстрації смерті, зокрема лікарське свідоцтво про смерть. Таким чином, у зв`язку із відсутністю перелічених документів, орган державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати смерть не може.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що являється сусідкою померлої ОСОБА_3 . Їй відомо, що остання часто хворіла та перебувала на лікуванні у лікарні. Після смерті ОСОБА_3 , вона була присутні на її похороні.

Допитий в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що йому відомо, що ОСОБА_7 хворіла та померла в кінці року. Він допомагав з похованням, похорон відбувся 03.01.2022.

Допитий в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_3 була його дружиною та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 о 22.00 год. З ОСОБА_3 він проживав спільно, вона хворіла та не могла ходити. Поховали її 03.01.2022.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Така ж позиція щодо розгляду даної категорії справ викладена у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме: суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 258, п. 7 ч. 1 ст. 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту смерті - задоволити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районні Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк