Справа № 442/6089/21
Провадження № 2-п/442/19/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Дрогобицький міськрайоний суд Львівської області у складі судді Гарасимків Л.І., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2021 року та поновлення строку на подання такої заяви у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2021 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2013р., в розмірі 28 722,70 грн. ( двадцять вісім тисяч сімсот двадцять дві гривні сімдесять копійок) та 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят) понесених судових витрат.

03.10.2022 ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2021 з проханням поновити пропущений строк на подання такої заяви.

В обґрунтування заяви зазначає, що оскільки справа була призначена суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, він був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, докази, брати участь у дослідженні доказів заявляти клопотання. В матеріалах цивільної справи відстуні відповідні докази повідомлення його, як відповдіача про час та місце розгляду справи.

Також відповідачем зазначено клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, однак жодних мотивів з яких причин такий строк пропущено, заявником не зазначено та не обгрунтовано.

Згідно зі статтею 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Також, необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення. Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2021, справа № 626/2450/14-ц.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем 16.09.2021року отримано позовну заяву з додатками, про що свідчить рекомендоване повідомлення , яке міститься в матеріалах справи та свідчить, що відповідач належним чином повідомлявся про судове засідання.

Заявник у поданій заяві особисто зазначає, що тільки 17.07.2022 він особисто ознайомився з рішенням суду, проте, в матеріалах цивільної справи міститься рекомендоване повідомлення, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 06.11.2021 року особито отримав копію рішення.

Жодні твердження заявникак про те, з яких причин ним пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заява не містить, відсутні і будь-які докази такого.

Відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 127 ЦПК України, про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Оскільки главою 11 ЦПК України не врегульовано наслідки, які настають в результаті пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення, слід керуватися положеннями частини другої статті 126 ЦПК України, за якими документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що заявнику повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, а таке ним отримано 06.11.2021р., а тому він мав право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду. Як вбачається із матеріалів справи, рішення суду від 03.11.2021 р. ним отримано 06.11.2021 р., тобто останнім днем подання заяви про перегляд заочного рішення було 26.11.2021 р., однак із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 звернувся до суду лише 03.10.2022 р. і жодних причин пропуску такого строку в заяві не зазначив.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2021 року подана відповідачем з пропуском строку, встановленого ЦПК України, та підстави для поновлення такого відсутні, а тому заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 44, 126-127, 258-260, 287 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2021р.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2021р., залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.І. Гарасимків