Справа № 209/5563/21
Провадження № 2/209/181/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.,

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ "Вердикт Капітал" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договором позики №-33186 від 06.01.2021 р. в сумі 18 866,60 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що 06.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № -33186 «Проста позика», відповідно до якого, кредитодавець надав, позичальнику грошові кошти в сумі 3000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Вказаний договір укладено у електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -33186 від 06.01.2021 року, що акцептована ОСОБА_1 06.01.2021 року шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором з урахуванням ч.6 і 12 п.1 ст.3, ст.12, п.12 ст.11Закону України «Про електронну комерцію»).

ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням реквізитів банківської картки, на рахунок якої у подальшому ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у сумі 3000,00 грн. Перерахування коштів на картку позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов Договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020 р., що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку Позичальника на підставі укладеного договору позики.

Пропозиція (оферта) на укладення електронного договору позики № -33186 підписано ОСОБА_1 06.01.2021 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор у якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником у особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Підписанням договору позики ОСОБА_1 підтвердив, що він був ознайомлений з усіма його умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами законодавства. Відповідно до договору позики, дата повернення кредиту - 26.01.2021 року (включно), термін користування кредитом - 20 діб, плата за користування кредитом - 1,95% за кожен день користування кредитом).

23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №23-06/20, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у реєстрі боржників (додаток №1 до договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Пунктом 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги передбачено, що права вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами додатку №2 до цього договору.

03.06.2021 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано додаток № 2 до договору про відступлення права вимоги №23-06/20 та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у т.ч. за договором позики № -33186 від 06.01.2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 із заборгованістю станом на 05.10.2021 року у сумі 18866,60 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту); 1180,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за акційною відсотковою ставкою; 14540,05 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до п.9.7 договору; 146,55 грн. - індекс інфляції.

ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» свої зобов`язання за договором позики щодо надання коштів виконало у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 у встановлені строки борг не повернув, тому представник позивача просить стягнути заборгованість у судовому порядку. Також просили стягнути із відповідача судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2270,00 грн. та витрати на надання правничої допомоги у сумі 9000,00 грн.

Ухвалою суду від 25 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

08 лютого 2022 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначив, що стороною позивача не надано суду заяви відповідача, з якої б убачалось бажання відповідача отримати кредит та його розмір відповідно до вимог ч. 6 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі. Також кредитний договір від 06.01.2021 року за № -33186 не містить підпису відповідача. Таким чином, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідачем підписано кредитний договір, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Окрім того, у кредитному договорі не зазначено інформації про отримання відповідачем можливості укласти електронний договір у формі, що унеможливлює зміну змісту, відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи той факт, що даний договір буд створений позивачем самостійно, як зацікавленою особою, зберігається у позивача і позивач має можливість на власний розсуд вносити будь які зміни, вважаю даний договір неналежним та недопустимим доказом виникнення між сторонами правовідносин. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору кредиту від 06.01.2021 року за № -33186, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, зазначена позиція підтримана і Київським апеляційним судом у своїй постанові по справі №760/9857/20 від 18.01.2021 року. Окрім того, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а це означає, що навіть якщо такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Позивачем, до свого позову, надано лист Ipay.ua № 2873-35 від 30.09.2021 року. Вказаний лист не є первинним обліковим документом, який би доводив отримання відповідачем будь-яких коштів від позивача, та не містить жодних ідентифікуючих даних про клієнта, а саме ПІБ відповідача, із фрагментів номеру карти, що відображені в даному повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме відповідачеві, а також у листі не зазначено, що транзакція проведена на виконання договору від 06.01.2021 року за №-33186. Крім того, позивачем до свого позову надано роздруківку невідомого походження під назвою «квитанція за сплату», у зазначеній роздруківці, у строчці реквізити одержувача: зазначаються реквізити ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс». До того ж, як вбачається із листа Ipay.ua, час транзакції становить: 06.01.2021, 13:30:48, у вказаній же квитанції зазначається про транзакцію 06.01.2021,11:30. Тобто, взагалі не зрозуміло, що на думку позивача повинна доводити ця роздруківка, окрім того що ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» отримало якісь кошти від невідомої особи. Все це свідчить про той факт, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами отримання відповідачем від ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» будь-яких коштів, а вимоги позивача про їх стягнення є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Одночасно, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що ним отримано право вимоги до відповідача на підставі укладеного між ним та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» договору відступлення права вимоги від 23 червня 2020 року за № 23-06/20. Як вбачається із спірного договору від 06.01.2021 року за № -33186, він нібито, укладений 06.01.2021 року. Позивач, у своїй позовній заяві зазначає, що договір факторінгу було укладено 23.06.2020 року, тобто на момент укладення договору факторінгу від 23.06.2020 року боргові зобов`язання по спірному договору ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору (а.с. 159-168).

Ухвалою суду від 01.03.2022 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Витребувано від позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал", наступні докази: пропозиції укласти (оферти) договір позики від 06.01.2021 року за № -33186 із доказами того, що вказана пропозиція була направлена відповідачу; прийняття (акцепту) запропонованої оферти відповідачем із доказами, що саме відповідачем було направлено таке прийняття пропозиції; договору позики від 06.01.2021 року за № -33186; первинних облікових документів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, видаткового касового ордеру), що підтверджували б отримання відповідачем 3000,00 грн. на підставі договору позики від 06.01.2021 року за № -33186.

16.09.2022 представником ТОВ "Вердикт Капітал" на виконання ухвали суду про витребування доказів, надіслано до суду витребуваних судом документів, а саме копії: договору позики від 06.01.2021 року за № -33186 з додатком № 1, листа Ipay.ua, квитанції за сплату, протоколу № 31/05-2019 загальних зборів учасників ТОВ «Вердикт Капітал» від 31.05.2019 року, наказу № 26-к від 03.06.2019 року про призначення на посаду генерального директора (а.с. 206-224).

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовільнити (а.с. 199).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи на підставі відзиву на позовну заяву та його письмових пояснень по справі, у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.01.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № -33186 «Проста позика», за умовами якого ОСОБА_1 надано грошові кошти у сумі 3000,00 грн., дата повернення кредиту - 26.01.2021 року (включно), термін користування кредитом - 20 діб (п.п.2.2, 2.3 договору). Позичальник зобов`язувалася здійснити повернення суми кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 4180,00 грн., шляхом зарахування власних коштів на рахунок товариства не пізніше 26.01.2021 (п. 3.9 договору). Розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом у акційний період згідно графіку розрахунків становить 1,95 %, у базовий 3,9 % (а.с. 10-20).

Згідно п.п. 9.2. та 9.3 розділу 9 вказаного договору, договір позики укладено в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних Позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.9.2 цього договору, має юридичну силу власноручного підпису (а.с. 10-20).

Відповідно до ст. 1045 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1046 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.

Індивідуальна частина договору укладається з клієнтом у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) з обов`язковим зазначенням у такому договорі умов, передбачених частиною першою цієї статті. Примірник індивідуальної частини договору, укладеної у вигляді електронного документа, та додатки до неї (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо такий примірник за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта направлений клієнту на його електронну адресу або направлений клієнту за його вибором в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Примірник індивідуальної частини договору, укладеної у вигляді електронного документа, та додатки до неї (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини.

Позивачем, на підтвердження позовних вимог, не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 акцептував пропозицію ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» щодо укладення договору позики та які умови погоджено. Надано лише копію договору позики № -33186 «Проста позика» від 06.01.2021 року (а.с. 10-20), зі змісту якого не можливо встановити, що саме договір такого змісту було оприлюднено на власному веб-сайті ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» 06.01.2021 року та не надано підтвердження направлення примірника індивідуальної частини договору, укладеної у вигляді електронного документа на адресу ОСОБА_1 , як передбачено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також позивачем не підтверджено факту передання позикодавцем боржнику грошової суми, оскільки наданий лист щодо виконання транзакції про переказ коштів Ipay.ua «Сервіс онлайн платежів» № 2873_36 від 30.09.2021 року та квитанція за сплату ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 29, 30) не містять повного номера картки чи номера рахунку на який перераховано кошти та ідентифікації особи, якій здійснено перерахунок грошей.

Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі.

Також договір № -33186 «Проста позика» від 06.01.2021 року не містять підпису відповідача.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Таким чином, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом ОСОБА_1 підписано договір позики № -33186 «Проста позика» від 06.01.2021 року, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Окрім того, у договорі не зазначено інформації про отримання відповідачем можливості укласти електронний договір у формі, що унеможливлює зміну змісту, відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, суд вважає, що не доведено факту укладення між сторонами договору позики № -33186 «Проста позика» від 06.01.2021 року, який є підставою позову, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Наданий на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 розрахунок заборгованості (а.с. 25, 26-28) не є документом первинної бухгалтерської звітності у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не містить дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, тому не може бути належним доказом у вказаній справі.

Така ж думка висловлена у правовій позиції Верховного Суду у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19).

Також встановлено, що 23.06.2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №23-06/20, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики вказаними у реєстрі боржників (додаток № 1 до договору), укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Пунктом 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги передбачено, що права вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами додатку № 2 до цього договору (а.с. 31-38, 39).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст. 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. ст. 512, 513, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

03.06.2021 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було підписано додаток № 2 до договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами позики (а.с. 40).

Згідно реєстру боржників № 6 до Договору відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 року, під № 227 передано право вимоги до боржника ОСОБА_1 на заборгованість у сумі 4180,00 грн. (а.с. 41-44).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

На виконання вимог вказаної статті позивачем не надано доказів письмового повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права грошової вимоги факторові.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищевикладене, та те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" відмовлено, то судові витрати по сплаті судового збору та понесені витрати на правову допомогу підлягають віднесенню на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", , юридична адреса: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, місто Київ, 04053, адреса для листування: вул. Вікентія Хвойки, 15/15, м. Київ, 04080 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору та понесені витрати на правову допомогу залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2022 року.

Суддя Я.В. Замкова