Справа № 149/2097/21
Провадження № 22-ц/801/1636/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 рокуСправа № 149/2097/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: Хмільницька міська рада,

відповідач: ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Дроненком Юрієм Вікторовичем на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року, ухвалене в складі судді Павлюк О.О., в залі суду,

встановив:

У серпні 2021 року Хмільницька міська рада Вінницької області звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне землекористування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до рішення третейського суду від 30.03.2007 за відповідачем зареєстровано право власності на 46/100 частки будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням 20 сесії 5 скликання №170 Хмільницької міської ради відповідачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки із земель запасу міста. Рішенням 20 сесії 6 скликання №531 Хмільницької міської ради відповідачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_2 . Рішенням 67 сесії Хмільницької міської ради 7 скликання №2349 розглянуто заяву відповідача про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку, що по АДРЕСА_3 ) та надано відповідний дозвіл, а також встановлено річний розмір втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки з 01.01.2019 у розмірі 27 097,59 грн та зобов`язано відповідача укласти протягом 30 днів з дня прийняття цього рішення з Хмільницькою міською радою договір про відшкодування збитків за фактичне землекористування у розмірі орендної плати з 01.01.2019.

Згідно акту обстеження стану дотримання умов використання земельної ділянки від 21.12.2018 №19 земельна ділянка по АДРЕСА_4 використовується ОСОБА_1 без належного оформлення правовстановлюючих документів. Про проведення обстеження відповідач був повідомлений листом, однак ніяк не відреагував. Всього за період з 01.01.2019 по 24.01.2021 по ділянці, площею 3 177, 0 кв. м по АДРЕСА_4 бюджет недоотримав кошти в сумі 28 845, 82 грн.

На підставі викладеного, позивач звернувшись в суд з даним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 збитки, які нанесені місцевому бюджету Хмільницької міської ради внаслідок неодержання нею доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 в розмірі 28 845,82 грн.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь бюджету Хмільницької міської територіальної громади 28 845 грн 82 коп. збитків, нанесених місцевому бюджету внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем використовувалась земельна ділянка площею 3 177, 00 кв. м, розташована по АДРЕСА_4 , без виготовлення технічної документації із землеустрою, і внаслідок чого за період з 01.01.2019 по 24.01.2021 Хмільницькій міській раді завдано збитку на суму 28 845, 82 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, а також неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_1 , діючи через свого представника, подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги заявником зазначено, що судом першої інстанції безпідставно встановлено факт користування ОСОБА_1 абстрактною земельною ділянкою, площею 3 177 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки згідно з договором купівлі продажу від 05.01.2021, 46/100 частки будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_4 знаходиться на різних земельних ділянках площами 0,0912 га, 0,0192 га, 0,0059 га та 0,0054 га, іншої земельної ділянки, площею 3 117 кв. м. за вказаною адресою немає.

Вказана земельна ділянка немає ні визначених меж, ні кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру, а отже дана земельна ділянка не може вважатися сформованим об`єктом цивільних прав у розумінні положень ст. 79-1 ЗК України.

Також скаржником вказано, що матеріали справи не містять жодного належного доказу повідомлення його про плановий виїзд комісії самоврядного контролю, відтак, висновок суду першої інстанції про те, що Хмільницька міська рада своїм листом повідомила відповідача про плановий виїзд комісії є безпідставним.

У рішенні суду відсутній короткий зміст показів допитаних у судовому засіданні свідків, а відтак, судом першої інстанції не надано правову оцінку показам свідків.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що оскільки нормативно грошова оцінка несформованої земельної ділянки, площею 3 117 кв. м. не проводилася, то наявний у справі витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 07.12.2018 є лише документом, який містить таку назву та не має нічого спільного з цим документом.

Хмільницькою міською радою надіслано на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про безпідставність скарги, в задоволенні якої просить відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно з рішенням третейського суду №668 від 30.03.2007 ОСОБА_1 набув право власності на будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_2 (а.с. 19-20).

Відповідно до рішення Хмільницької міської ради №531 від 23.02.2012 та рішення Хмільницької міської ради №170 від 26.04.2007 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_2 (а.с. 23, 26 ).

Згідно з довідкою Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Хмільницької міської ради №12-24/464 від 29.07.2021 адреса виробничих та складських приміщень, що належать ОСОБА_1 , змінена з АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Листом Хмільницької міської ради від 16.11.2018 повідомлено відповідача про плановий виїзд комісії самоврядного контролю, у зв`язку з використанням земельної ділянки, площею 3 177,0 кв. м, розташованої по АДРЕСА_2 без оформлення правовстановлюючих документів (а.с. 39).

Відповідно до акту обстеження та дотримання умов використання земельної ділянки №19 від 21.12.2018, рекомендовано ОСОБА_1 протягом 30 днів з дати отримання даного акту, оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_4 (а.с. 36-38).

У жовтні 2019 ОСОБА_1 звернувся до міського голови із заявою про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 3 177,00 кв. м для розміщення та експлуатації основних, підсобних і проміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (а.с. 29).

Рішенням Хмільницької міської ради №2349 від 25.11.2019 розглянуто заяву відповідача про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою на земельну ділянку, що по АДРЕСА_3 ) та надано відповідний дозвіл, а також встановлено річний розмір втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки з 01.01.2019 у розмірі 27 097,59 грн та зобов`язано відповідача укласти протягом 30 днів з дня прийняття цього рішення з Хмільницькою міською радою договір про відшкодування збитків за фактичне землекористування у розмірі орендної плати з 01.01.2019. Вказане рішення відповідачем не оспорювалося (а.с. 27-28).

23.06.2021 рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради №332 було затверджено акт про визначення розміру збитків від 13.05.2021 (а.с. 54 - 55, 56), яким ОСОБА_1 нараховано збитки в розмірі 28 845,82 грн за використання земельної ділянки в період з 01.01.2019 по 24.01.2021 без відповідного оформлення правовстановлюючих документів. Вказане рішення було направлено відповідачу листом від 02.07.2021 та ним не оспорювалось.

Згідно попереднього розрахунку розміру збитків по земельній ділянці, площею 3 177, 00 кв. м, що розташована по АДРЕСА_4 по ОСОБА_1 , розмір збитків за 2019 становить 27 097,59 грн, за 2021 1 748, 23 грн (а.с. 46-47). Збитки за 2020 рік відповідачем було сплачено добровільно, про що повідомила представник позивача в судовому засіданні. Таким чином, загальний розмір збитків становить 28 845, 82 грн.

25.01.2021 ОСОБА_1 продав ОСОБА_5 належні йому 46/100 часток будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 51-53).

Звернувшись в суд із даним позовом, Хмільницькою міською радою заявлено вимоги про стягнення із відповідача збитків, завданих використанням земельної ділянки без виготовлення відповідної технічної документації із землеустрою.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування й органи державної влади (частина друга статті 2 ЗК України).

Згідно з приписами частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України (частина друга статті 93 ЗК України).

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з п. «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 157 ЗК України). Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284 (далі - Порядок №284).

Пункт 3 Порядку № 284 встановлює, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. А під неодержаним доходом розуміється, зокрема, дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з п. «д» ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі №6-88цс13).

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відтак, з урахуванням наведеного вище та встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачем не виготовлено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 3 177,00 кв. м, розташовану по АДРЕСА_4 , тому за період з 01.01.2019 по 24.01.2021 Хмільницькій міській раді завдано збитку на суму 28 845, 82 грн, що визначено актом про визначення розміру збитків від 13.05.2021.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що розмір земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 становить 3 177,00 кв. м, то як вірно зазначено судом першої інстанції, що вказані доводи спростовуються тим, що відповідач сам звертався до міської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення документації на земельну ділянку саме такої площі та ним уже сплачено суму збитку за 2020 рік, яка вираховувалась саме із такого розміру земельної ділянки, яку зазначає позивач.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного належного доказу повідомлення ОСОБА_1 про плановий виїзд комісії самоврядного контролю, оскільки факт його повідомлення підтверджується листами Хмільницької міської ради від 16.11.2018, 23.11.2018 та від 18.01.2019 з описом вкладення у цінному листі на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 39, 40, 41, 42).

Щодо викладених у апеляційній скарзі посилань на проведення нормативно грошової оцінки несформованої земельної ділянки, площею 3 117 кв. м., то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що як зазначено позивачем, оскільки земельна ділянка не внесена до НКС, за основу під час обрахунку брали НГО 1 кв. м. земельної ділянки. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідачем добровільно було сплачено кошти за завдані бюджету збитки за період 2020 року, будь яких заперечень останній не висловив, а також добровільно відшкодовано кошти, стягнуті рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по справі №149/1255/19, які були нараховані останньому за період з 2016 року по 2018 рік за час тимчасового невикористання даної земельної ділянки.

Отже, аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, доводи скаржника не дають правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, тому судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Дроненком Юрієм Вікторовичем залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук