Провадження № 2-др/522/79/22
23 вересня 2022 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Чернявської Л.М.,
за участю секретаря судових засідань Тофан Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Богуцької Л.П. про ухвалення додаткового рішення по справі ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,
11 серпня 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Богуцької Л.П. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заяви зазначено, що 19 квітня 2022 року представником позивача було подано до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з поданням відповідних доказів. Також було подано уточнення до заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу від 21 квітня 2022 року та розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу від 27.07.2022 року. Відповідно до розрахунку суми витрат з урахуванням кількості судових засідань витрат на професійну правничу допомогу визначено у розмір 4 500, 00 гривень. Проте при ухваленні рішення від 02 серпня 2022 року суд не вирішив заяву представника позивача про стягнення з Одеського національного медичного університету витрат на професійну правничу допомогу.
Справа передана раніше визначеному складу суду, судді Чернявській Л.М.
Ухвалою суду від 12 серпня 2022 року прийнято до свого провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Богуцької Л.П. про ухвалення додаткового рішення.
22 вересня 2022 року від представника Богуцбкої Л.П. до суду надійшли доповнення до заяви про ухвалення додаткового рішення, а саме просила також вирішити питання про негайне виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року в частині стягнення заробітної плати в межах одного місяця. Просила розглянути справу за відсутності.
Учасники справи в судове засідання не з`явились.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, 19 квітня 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Богуцької Л.П. до суду надано заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 та адвокат Богуцька Л.П. погодили вартість надання правової допомоги у Додатковій угоді № 3 від 13.12.2021 року та Додатковій угоді № 4 від 22.01.2022 року до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року, враховуючи складність справи а також стан клієнта Позивачем сплачено на підставі Додаткової угоди № 3 від 13.12.2021 року до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року адвокату Богуцькій Л.П. 2 000 гривень. Відповідно до Додатковї угоди № 4 від 22.01.2022 року сторони погодили вартість послуг адвоката Богуцької Л.П., виходячи з того, що вартість послуг адвоката за участь у 1 судовому засіданні - 400 гривень, підготовка відповіді на відзив - 500 гривень. Вказані суми Позивач ще не сплатила, проте взяла на себе зобов`язання сплатити не пізніше трьох робочих днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Зазначали, що станом на момент подання зазначеної заяви, сума витрат на професійну правничу допомогу складає 2 900, 00 гривень. Вказана сума може бути уточнена з урахування кількості судових засідань з розгляду даної справи.
Також надали до суду, на підтвердження обставин зазначених у відповідній заяві, - Договір № 2 про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року, Додаткова угода № 3 від 13 грудня 2021 року до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року, Додаткова угода № 4 до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2022 року за Додатковою угодою № 3 від 13.12.2021 року до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року, Квитанція № 2/3 від 22.01.2022 року на суму 2 000, 00 гривень.
21 квітня 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Богуцької Л.П. до суду надійшли уточнення до заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
28 липня 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Богуцької Л.П. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи, а саме Розрахунок суми втрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої зазначено, що з урахуванням кількості судових засідань сума витрат на професійну правничу допомогу визначена у розмірі 4500,00 гривень.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Одеського національного медичного університету () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у сумі 33189,42 грн. (тридцять три тисячі сто вісімдесят дев`ять гривень 42 копійки).

Стягнуто з Одеського національного медичного університету () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 2000, 00 грн. (дві тисячі гривень).

Стягнуто з Одеського національного медичного університету () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається з рішення суду від 02 серпня 2022 року суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу та не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи додаткове рішення,якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, суд вважає можливим вирішити питання щодо судових витрат.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Заява представника ОСОБА_1 подана з дотриманням строків, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження витрат, які понесла та планує понести ОСОБА_1 до суду надані наступні документи: Договір № 2 про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року, Додаткова угода № 3 від 13 грудня 2021 року до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року, Додаткова угода № 4 до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2022 року за Додатковою угодою № 3 від 13.12.2021 року до Договору № 2 про надання правової допомоги від 03.09.2021 року, Квитанція № 2/3 від 22.01.2022 року на суму 2 000, 00 гривень, Розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої зазначено, що з урахуванням кількості судових засідань сума витрат на професійну правничу допомогу визначена у розмірі 4500,00 гривень;

Акт надання правничої допомоги містить найменування виду правової допомоги, час, витрачений адвокатом при наданні правової допомоги, погоджену сторонами вартість однієї години надання правової допомоги та повну вартість наданої допомоги по цивільній справі.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Витрати, які понесені стороною, документально доведені та обґрунтовані. Згідно з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 757/47925/15-ц, від 20 червня 2018 року справа № 127/1284/14-ц, від 27 червня 2018 року справа №554/9348/15-ц, від 25 липня 2018 року справа № 522/4198/17-ц, від 13 березня 2019 року справа № 283/2065/14-ц, від 20 березня 2019 року справа № 753/23491/16-ц, від 23 січня 2019 року справа № 552/2145/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17, від 31 січня 2019 року справа № 204/6539/16-ц, , якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

За таких обставин, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 гривень.

В зв`язку з чим, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.

Щодо ухвалення додаткового рішення суду про негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не вирішив питання щодо негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи додаткове рішення,якщо суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, суд вважає можливим допустит негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 142, 257, 258, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 адвоката Богуцької Л.П. про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Постановити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Одеського національного медичного університету () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішень в частині стягнення заробітної плати з Одеського національного медичного університету () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), але не більше ніж за один місяць на підставі п.2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Чернявська