ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м.Суми

Справа №587/769/22

Номер провадження 22-ц/816/833/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 липня 2022 року у складі судді Черних О.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

08 червня 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 87268 грн 85 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 152-АКНФ від 25.07.2007 р. відповідач отримав кредит у розмірі 18446,00 доларів США строком до 23.07.2014 р., відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. До зазначеного договору було укладено дві додаткові угоди. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач скористався своїм правом на дострокове стягнення кредиту у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1050 ЦК України. Рішенням Сумського районного суду від 11.11.2009 р., яке було переглянуто та змінено в апеляційній та касаційній інстанції, з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 14873,01 доларів США, пеню в розмірі 2476,20 гривень та судові витрати. В процесі виконавчого провадження заборгованість згідно вказаного рішення суду частково погашалась, але остаточно рішення суду було виконане лише у 2022 році. Враховуючи, що рішення суду виконувалося протягом значного проміжку часу, а відповідач фактично не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, в зв`язку з чим продовжують нараховуватися проценти за користування кредитом, банк просив стягнути з нього 87268,85 гривень заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом та судові витрати.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 08 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву задовольнити, стягнувши з відповідача на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до кредитного договору №152- АКНФ від 25.07.2007 р. в сумі 87268,85 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір не розірваний, дію його не припинено, заборгованість за ним було погашено лише у квітні 2022 року, тому банк має повне право на нарахування та стягнення процентів за користування кредитними коштами до дня повного погашення заборгованості. Вважає, що суд, всупереч положенням ч. 4 ст. 263 ЦПК України проігнорував постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, яка прийнята у подібних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 87268,85 гривень, не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01 січня 2022 року: 2481 грн х 100 = 248100 грн), тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № 152-АКНФ від 25.07.2007 р. відповідач отримав кредит у розмірі 18446,00 доларів США з кінцевим терміном погашення до 23.07.2014 р. (а.с. 6-9).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач у 2009 році скористався своїм правом на дострокове стягнення кредиту у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1050 ЦК України. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11.11.2009 р., яке було переглянуто та змінено в апеляційній та касаційній інстанції, з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 14873,01 доларів США, 01 цента та пеню в розмірі 2476,20 гривень (а.с. 14-19). Вказана сума заборгованості включала строкову заборгованість по кредиту 14780,19 доларів США, прострочену заборгованість по кредиту 2054,19 доларів США, строкову заборгованість по відсотках - 92,82 доларів США та пеню (а.с. 14-15).

Також встановлено, що на підставі зазначеного рішення було відкрите виконавче провадження та закрите на підставі повного фактичного виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, комісії та пені.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок, відповідно до якого, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відступу від вказаних правових висновків Велика Палата Верховного Суду не робила, тому суд першої інстанції обґрунтовано застосував їх до спірних правовідносин, встановивши, що ПАТ АБ «Укргазбанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати належних йому процентів та втратив право нараховувати відповідачу передбачені договором проценти за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд проігнорував посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, оскільки її зміст не свідчить про тотожність обставин цієї справи та справи, що переглядається. У зазначеній позивачем справі на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувало питання про те, чи виключає звернення кредитором стягнення на предмети іпотеки в позасудовому порядку будь-які наступні вимоги іпотекодержателя (кредитора) щодо виконання боржником основного зобов`язання в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII).

Крім того, у зазначеній справі № 910/17048/17 (п. п. 111-112) Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступу від правових висновків, зроблених Великою Палатою Верховного Суду, які застосував суд першої інстанції у справі, що переглядається.

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанцій залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, компенсація позивачу судових витрат не проводиться, що передбачено положеннями ст.141 ЦПК України.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 08 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина