Ухвала

21 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 363/423/17

провадження № 61-1226св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач) - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство

з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф., Нежури В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поділено спільне сумісне майно подружжя, а саме: земельну ділянку площею 0,0750 га, яка розташована по АДРЕСА_1 ,

з кадастровим номером :37:052:0702, та визнано за ОСОБА_1

і ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині вказаної земельної ділянки

за кожним. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив

із того, що спірна земельна ділянка набута сторонами за час шлюбу і презумпція спільності права власності подружжя на це майно відповідачем не спростована. Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що спірний житловий будинок може бути об`єктом поділу спільної сумісної власності подружжя.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про поділ боргових зобов`язань, суд першої інстанції виходив із недоведеності

та безпідставності цих вимог.

Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 залишено без задоволення. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишено без змін.

Суд касаційної інстанції погодився із висновками судів попередніх інстанцій

в частині поділу земельної ділянки та відмови у задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині поділу житлового будинку касаційний суд зазначив, що апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що вказаний об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом, а відтак

не є об`єктом права власності та не може бути предметом поділу відповідно

до положень статей 364, 367 ЦК України незалежно від ступеня його готовності, не встановив ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва на час розірвання шлюбу між сторонами, тобто його обсягу, не з`ясував, чи можливий поділ спірного незавершеного будівництвом житлового будинку в натурі,

чи стягнення грошової компенсації за частку у праві власності на це майно.

Суд апеляційної інстанції переглянув справу лише в межах позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_1 про поділ житлового будинку скасовано і прийнято в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять відомостей про ступінь готовності об`єкта незавершеного будівництва на час розірвання шлюбу між сторонами, що не дає можливість поділити спірне незавершене будівництво житлового будинку в натурі, чи стягнути відповідну грошову компенсацію за частку у праві власності на це майно, оскільки наданий суду звіт про оцінку житлового будинку, незавершеного будівництва станом на 07 грудня 2017 року фіксує готовність будинку на 60 % вже після розірвання шлюбу, а тому не може бути прийняти до уваги, як належний та допустимий доказ наведених вище обставин.

У постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року по справі № 730/1196/19 Верховний Суд зазначив, що належним доказом знаходження майна

у недобудованому стані є відповідна судова будівельно-технічна експертиза. Натомість сторони по справі клопотань про призначення експертизи перед судом не заявляли.

У січні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу

у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просила оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати спірне нерухоме майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя із визначенням

її частки у розмірі 1/2 частини та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що спірний житловий будинок повністю побудований

та використовується ОСОБА_2 за своїм функціональним призначенням але не приймається до експлуатації з вини ОСОБА_2 .

Суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 496/6067/15-ц, від 28 жовтня 2019 року

у справі № 308/2695/16-ц, від 03 грудня 2018 року у справі № 525/511/16-ц,

від 20 лютого 2019 року у справі № 556/290/17-ц, від 27 лютого 2019 року

у справі № 567/147/16-ц.

У червні 2022 року ОСОБА_2 надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу в якому просив залишити оскаржуване судове рішення без змін,

а касаційну скаргу без задоволення.

У травні та червні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду пояснення на касаційну скаргу у яких зазначало, що суди повинні неухильно дотримуватись вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_5 , про поділ боргових зобов`язань,, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська