Провадження № 2-н/161/864/22
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

26 вересня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Гриня Олександра Миколайовича, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нараховано, але невиплаченої заробітної плати з боржника Мале підприємство «Стерн», -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2022 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нараховано, але невиплаченої заробітної плати з боржника МП «Стерн».

Розглянувши подану заяву та матеріали, додані до неї, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 2 статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина 3 статті 19 ЦПК України).

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

При цьому, згідно частини 2 статті 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з цією вимогою, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 163 ЦПК України, згідно якої, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу (пункт 1 частини 1 статті 165 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року (надалі - постанова Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 року), до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму ВССУ № 14 від 23.12.2011 року до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Таким чином, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Установлено, що заявник, звертаючись до суду з цією заявою, на підтвердження матеріально-правової вимоги додає довідки про свої доходи, а також довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату за підписом в. о. директора МП «Стерн» Романюк М. Л. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження повноважень Романюка М. Л., з огляду на що суд позбавлений можливості встановити наявність права підпису в ОСОБА_2 вищевказаних довідок.

Крім того, суд ураховує, що ОСОБА_1 вказує, що він займає посаду директора та голови ліквідаційної комісії в МП «Стерн», а довідку про нараховану, але невиплачену заробітну плату видає в. о. директора МП «Стерн» Романюк М. Л., що зумовлює об`єктивні сумніви безспірності вимоги.

ОСОБА_1 заявляє вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 06 жовтня 2017 року по 31 серпня 2022 року в розмірі 539 350 гривень, що, на думку суду, не відповідає призначенню наказного провадження, адже, як визначено ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір.

Враховуючи вищевикладене, суд виходячи з положень п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163-166, 258-261, 353, 354, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нараховано, але невиплаченої заробітної плати з боржника Мале підприємство «Стерн».

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду О. М. Гринь