Справа № 159/2878/22
Провадження № 2/159/1005/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , в якому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що у шлюбі з відповідачем народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До 20.02.2022 сім`я проживала разом за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки сімейні відносини з відповідачем не склались, позивач змушена була разом з сином переїхати жити в квартиру батька за адресою: АДРЕСА_2 , де вони проживають і на даний час. У період з 12.03.2022 по 28.06.2022 за ініціативою відповідача вона з сином виїхала за кордон, тому не мала можливості працювати. Ствердила, що з того часту як сторони проживають окремо, син перебуває повністю на її матеріальному утриманні. Самотужки вона не може фінансово забезпечити достатній і належний рівень розвитку дитини, син має захворювання, на лікування і реабілітацію необхідні додаткові кошти. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає,не забезпечує дитину елементарними продуктами харчування чи одягом, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вказала, що відповідачє працездатним чоловіком, із задовільним станом здоров`я, має можливість утримувати сина матеріально, так як працює водієм маршрутного транспорту з неповним робочим днем, має офіційні доходи у вигляді заробітної плати. Позивач працює, однак розмір її доходів не дає можливості повністю матеріально забезпечити сина. А тому,з метою захисту прав та законних інтересів дитини, враховуючи що законом покладено обов`язок утримувати дитину на обох батьків у рівній мірі, просить у судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій у розмірі 3 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти позивач просить стягувати з 20.02.2022, тобто з того часу, як сторони проживають окремо та позивач самостійно утримує сина матеріально.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково зазначила, що вона з 07.02.2022 працює фахівцем з публічних закупівель в КП «Волинська обласна лікарня «ХОСПІС»» м. Ковель. Через хворобу очей змушена працюватина 0,5 ставки, отримує заробітну плату близько 8000 грн. Вказала, що окрім цього має і інше хронічне захворювання.

1.2. У відзиві на позов від 22.08.2022 відповідач заперечив щодо твердження позивачки, що він не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина та приховує свій дохід. Вказав, що постійно надає матеріальну допомогу сину, приділяє належну увагу його вихованню, щоденно з ним спілкується. Повідомив, що він працевлаштований, працює водієм у ФОП ОСОБА_5 , отримує заробітну плату в розмірі 6500 грн, що підтвердив документально. Просив врахувати, що на його утриманні перебувають батьки непрацездатного похилого віку.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 при визначенні розміру аліментів просили врахувати розмір встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, працевлаштування позивачки, відсутність у неї інших утриманців, а також наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, його офіційне працевлаштування та розмір заробітної плати. Крім того, відповідач вказав на наявність у нього хронічних захворювань, однак визнав, що на його працездатність вони не впливають. Відповідач не заперечив, що їх син має проблеми зі здоров`ям, однак вважав, що можливі витрати на його лікування не є предметом даного спору, а тому не можуть бути включені до розміру аліментів. Вважали, що в даному випадку аліменти на утримання дитини необхідно визначити у частці від його заробітку (доходу) з урахуванням положень статті 183 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

1.3. У відповіді на відзив позивач наполягала на стягненні з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі, вказаному в позовній заяві, так як вважає, що батько дітей має таку можливість. Останній має у власності квартиру, транспортний засіб (набутий у шлюбі), та утримання даного майна витрачає значні кошти. Заперечила щодо твердження відповідача відносно перебування на його утриманні батьків, оскільки останні проживають окремо від сина та отримують пенсійні виплати.

1.4. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав, що автомобіль «Сітроен Берлінго», який знаходиться у його користуванні, є спільною сумісною власністю подружжя, в тому числі і позивача, питання поділу майна подружжя на даний час не вирішується. Повторно зазначив, що аргументи позивача відносно того, що він не забезпечує сина матеріально, є безпідставними та надуманими і такими, що не підтверджені будь-якими доказами.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 26.07.2022.

Провадження за вказаним позовом у справі відкрите 29.07.2022; розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із викликом сторін; до розгляду по суті справу призначено на 25.08.2022, відкладено на 15.09.2022 (за клопотанням позивача для подання відповіді на відзив).

3. Фактичні обставини справи.

3.1. Шлюб між позивачкою і відповідачем зареєстровано 07.09.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області; актовий запис №343, про що 07.09.2012 видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , копія якого знаходиться у справі.

3.2. Від шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ).

3.3. Сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Дана обставина визнається, не заперечується відповідачем.

3.4. За даними медичної документації неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має хронічне захворювання, що також не заперечується відповідачем.

3.5. Позивач з 07.02.2022 працює фахівцем з публічних закупівель в КП «Волинська обласна лікарня «ХОСПІС»» м. Ковельна 0,5 ставки, що підтверджується відповідним наказом (розпорядженням) №36/ос від 06.07.2022 про прийняття на роботу. Доказів на підтвердження доходів у розмірі 8000 грн. суду позивачем не надано.

3.5. Зазначені позивачем обставини щодо її незадовільного стану здоров`я, наявності хронічних захворювань, що впливають на її працездатність, в тому числі, що стало причиною її працевлаштування на 0,5 ставки, відповідними доказами не підтверджено також. У судовому засіданні позивач не заперечила, що працює неповний робочий день із власної ініціативи, а не за станом здоров`я.

3.6. Відповідач ОСОБА_2 працює водієм автомобільних засобів у ФОП ОСОБА_5 , загальна сума доходу за період з 01.02.2022 по 31.07.2022 становить 33 088, 56 грн (довідка про доходи ФОП ОСОБА_5 від 08.08.2022 №6).

3.7. Згідно з Витягом про реєстрацію права власності нерухомого майна №6467241 від 10.02.2005 відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування №1-2331 від 17.12.2004 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

3.8. Також у власності відповідача ОСОБА_2 із 13.02.2013 знаходиться автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

3.9. Стан здоров`я відповідача задовільний, останній повідомив про наявність хронічних захворювань, однак зазначив, що на його працездатність вони не впливають; групи інвалідності не встанволено.

4. Норми права, які застосував суд.

4.1. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

4.2. Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

4.3. Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

4.4. Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

4.5. Положення частини першої статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

4.6. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

4.7. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

4.8. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

4.9. Як визначено пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

5.1. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітній син проживає разом з матір`ю. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина.

Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні дитини.

5.2. Визначаючи суму аліментів, належну до виплати, суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень.

Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж, з огляду на вік відповідача, відсутності обмежень за станом здоров`я для працевлаштування, неприпустимим є перекладання обов`язку утримувати дитину на позивача.

На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надавати таку допомогу.

Керуючись основними положеннями про доказування і докази, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, в обґрунтування заявленої суми стягнення аліментів (3 500 грн.) посилається на доходи відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, задовільний стан здоров`я, наявність рухомого та нерухомого майна.

Заперечення проти позову відповідача ґрунтуються на тому, що він хоча і працевлаштований, значних доходів і заробітків не має, а також на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я дитини (позивачем доведено, що стан здоров`я сина має особливості, що істотним чином впливають на розмір аліментів);

- позивач і відповідач є працездатними особами, працевлаштовані і отримують дохід (розмір доходу відповідача підтверджено відповідною довідкою; доказів про фактичний дохід позивача суду не надано, клопотання про витребування такого доказу не заявлено);

- наявність у платника аліментів інших дітей, інших осіб на утриманні - не встановлено (щодо тверджень відповідача про матеріальну допомогу батькам, то суду не надано доказів таких витрат та потреби батьків у матеріальній допомозі);

- задовільний стан здоров`я як позивача, так і відповідача (наявність у сторін хронічних захворювань, які б впливали на їх працездатність, судом не встановлено та доказами не підтверджено);

- наявність на праві власності, володіння та/абокористування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна.

Інші обставини, що мають істотне значення, для вирішення питання про визначення розміру аліментів судом не встановлено.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо розміру аліментів, позивач вказала, що через хворобу, син ОСОБА_4 потребує періодичного оздоровлення та лікування в майбутньому, на що необхідні значні кошти. При цьому, суд звертає увагу позивача, що витрати, пов`язані із можливою необхідністю лікування сина в майбутньому є додатковими витратами на утримання сина, а питання про стягнення додаткових витрат на дитину викликаних її хворобою, може бути вирішено в порядку, передбаченому Сімейним кодексом України.

Керуючись наведеним, враховуючи вік дитини, стан його здоров`я, матеріальне становище батьків, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини такого віку, стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову: стягнення з відповідача та користь позивача аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у сумі 2200 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 26 липня 2022 року, а не з 20 лютого 2022 року, як просила позивач.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

6. Розподіл судових витрат.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 180,182, 192 Сімейного кодексу України, статтями 12,76-81, 258, 259, 263-265, 273,274, 289 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 200 грн (дві тисячі двісті грн), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн.40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , без зареєстрованого місця проживання;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Повний тест рішення складено 19.09.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА