Справа № 752/5226/21
Провадження № 2/752/1973/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.09.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Основа», про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

у лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ;

- в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ;

- транспортний засіб марки «ChevroletAveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , виділити ОСОБА_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 80 850 грн., припинивши право спільної часткової власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 25.05.2013 року між сторонами у справі зареєстровано шлюбі, у період якого у сторін народився син ОСОБА_3 , 2014 року народження. У період шлюбу сторонами набуто у власність наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 , та автомобіль марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

З метою придбання вказаної квартири, 15.06.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Основа» та ОСОБА_2 укладено договір № 673/11 про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Феофанія Park2». Загальна вартість квартири становить 1 318 074,15 грн. Перший внесок на рахунок ТОВ «ФК «Основа» подружжям здійснено у розмір 395 760 грн., на іншу суму подружжям отримано кредитні кошти.

04.10.2018 року між ТОВ «ФК «Основа» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 04/10/2018-2П-673/11, за умовами якого кредитором надано позичальнику кредитні кошти у розмірі 922 574,15 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,1 %, з 04.10.2018року по 04.10.2020 року, 13% річних з 04.10.2020 року по 04.10.2021 року, 20% річних з 04.10.2021 року по 04.02.2022 року. Термін повернення кредиту - 04.02.2022 року. Ціль отримання кредиту - оплата коштів за договором про передання прав та обов?язків за договором № 673/11 від 15.06.2018 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Феофанія Park2».

04.10.2018 року між ТОВ «ФК «Основа» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П. за реєстровим номером 549.

08.07.2019 року між забудовником ТОВ «Гідроінж-буд» та ОСОБА_2 підписано акт приймання-передачі об?єкта інвестування - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м.

21.12.2020 року шлюб між сторонами розірвано.

До грудня 2020 року виплата кредитних коштів відбувалась за спільні кошти подружжя.

У добровільному порядку здійснити розподіл квартири між сторонами не виявилось можливим.

Крім того, за період спільного життя подружжям придбано транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого становить 6 400 доларів США.

Транспортний засіб після розірвання шлюбу залишився у користуванні відповідача. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача компенсацію вартості його частки у спільному майні, виділивши транспортний засіб відповідачу.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 101-103).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позовних вимог (т. 1 а.с. 104-109).

25.032.021 року до суду надійшли письмові пояснення від третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Основа» (т. 1 а.с. 114-116).

20.04.2021 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 , в якому остання просила суд:

- припинити право ОСОБА_1 на частку у спільному майні, а саме - на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та Ѕ частину транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44 920 грн. компенсацію розміру Ѕ частини транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 133 492 грн. компенсації вартості Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 122-125).

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено про те, що позивач за зустрічним позовом визнає той факт, що майно, яке є предметом позову, було набуто у період шлюбу у спільну сумісну власність. Позивач за зустрічним позовом частково визнає позовну вимогу щодо виплати компенсації спірного транспортного засобу, однак, заперечує щодо заявленої суми компенсації.

Крім того, позивач не визнає позовну вимогу щодо розподілу спірної квартири. Позивач за зустрічним позовом не погоджується із заявленою вартістю спірної квартири, оскільки вказана вартість квартири не враховує наявні боргові зобов?язання подружжя. ОСОБА_2 вказує, що вартість спірної квартири становить 976 020 грн., а частка ОСОБА_1 повинна бути пропорційно зменшена наявним борговим зобов?язанням, які виникли під час шлюбу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 204-206).

12.05.2021 року надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від представника ОСОБА_1 , в якому визнано позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу у розмірі 44 920 грн., в іншій частині зустрічних позовних вимог просив відмовити, посилаючись на необґрунтованість останніх (т. 2 а.с. 18-31).

25.05.2021 року від ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов (т. 2 а.с. 96-98).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог (т. 2 а.с. 135-141).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року витребувано докази у справі (т. 2 а.с. 206-209).

04.11.2021 року цивільну справу в порядку повторного автоматизованого розподілу передано в провадження судді Шевченко Т.М. (т. 2 а.с. 215-218).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року закрито підготовче провадження (т. 3 а.с. 81).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року витребувано докази у справі (т. 3 а.с. 82, 83).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні , залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов.

Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.05.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чаплинського районного управління юстиції у херсонській області, про що складено актовий запис № 31, що стверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 25.05.2013 року (т. 1 а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін у справі народився син - ОСОБА_3 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.12.2014 року (т. 1 а.с. 16).

15.06.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Основа» та ОСОБА_2 укладено договір № 673/11 про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Феофанія Park2» на отримання у власність квартири АДРЕСА_2 . Загальна вартість квартири становить 1 318 074,15 грн. Перший внесок на рахунок ТОВ «ФК «Основа» подружжям здійснено у розмір 395 760 грн.

04.10.2018 року між ТОВ «ФК «Основа» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 04/10/2018-2П-673/11, за умовами якого кредитором надано позичальнику кредитні кошти у розмірі 922 574,15 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,1 %, з 04.10.2018року по 04.10.2020 року, 13% річних з 04.10.2020 року по 04.10.2021 року, 20% річних з 04.10.2021 року по 04.02.2022 року. Термін повернення кредиту - 04.02.2022 року. Ціль отримання кредиту - оплата коштів за договором про передання прав та обов?язків за договором № 673/11 від 15.06.2018 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А «Феофанія Park2» (т. 1 а.с. 21-31).

Також, 04.10.2018 року між ТОВ «ФК «Основа» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П. за реєстровим номером 549, за умовами якого з метою забезпечення виконання всіх зобов?язань за кредитним договором № 04/10/2018-2П-673/11 від 04.10.2018 року, та всіма договорами до нього, ОСОБА_2 передано в іпотеку ТОВ «ФК «Основа» майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , 35, АДРЕСА_7 (т. 1 а.с. 32-34).

08.07.2019 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ГІДРОІНЖ-БУД» підписано акт приймання-передачі об?єкта інвестування (квартири), за змістом якого забудовник передав, а довіритель отримала квартиру АДРЕСА_8 (т. 1 а.с. 36).

10.09.2019 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_8 , що стверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180365544 від 10.09.2019 року (т. 1 а.с. 20).

Крім того, судом встановлено, що 03.06.2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що стверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 03.06.2017 року (т. 1 а.с. 179-180).

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 21.12.2020 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 52).

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права особистої приватної власності на майно, яке набуте під час шлюбу, спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно частини першої статті 21 СК України шлюб - сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Згідно наданих відповідачем ОСОБА_2 звітів про оцінку майна, ринкова вартість спірної квартири становить 976 020 грн., що стверджується звітом про оцінку майна 21-485, складеним ТОВ «агентство експертної оцінки України» (т. 1 а.с. 135-161); вартість спірного транспортного засобу становить 89 840 грн., що стверджується звітом про оцінку майна № 21-490, складеним ТОВ «агентство експертної оцінки України» (т. 1 а.с. 162-192).

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись із вартість спірної квартири та оцінкою, складеною за замовленням відповідача, надав суду звіт про оцінку, складений 06.05.2021 року ФОП ОСОБА_5 , згідно якого вартість спірної квартири становить 1 802 780 грн. (т. 2 а.с. 32-51).

Судом встановлено, що спірні об?єкти нерухомого та рухомого майна придбані сторонами у період зареєстрованого шлюбі за спільні кошти подружжя. Вказані обставини визнаються та не спростовуються сторонами.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 щодо зміни часток у спільній сумісній власності подружжя на спірну квартиру, з урахуванням боргових кредитних зобов?язань, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Відтак, законом чітко окреслено випадки, за яких можливо відступити від рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, перелік яких є вичерпним та регулюється положеннями ст.ст. 70,71 СК України.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що спірна квартира була придбана подружжям у період перебування у шлюбі, за рахунок спільних грошових коштів, а тому є їх спільною сумісною власністю, відтак частки сторін є рівними, а підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України у суду відсутні.

Обставини ж, на які посилається ОСОБА_2 регулюються положеннями ст. 544 ЦК України.

Відповідно до правової позиції, висловленої колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові Верховного Суду від 05.10.2021 року у справі № 755/16464/20, відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Внаслідок придбання подружжям квартири у кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України.

Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18).

За встановлених обставин, суд надходить до висновку про розподіл спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1 , шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири за кожним.

В частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 погодився що така компенсація становить 44 920 грн., виходячи із ринкової вартості спірного транспортного засобу - 89 840 грн., відтак вказані вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Основа», про поділ майна подружжя, - задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) право власності на транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 44 920 (сорок чотири тисячі дев?ятсот двадцять) гривень.

У іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27 вересня 2022 року.

Суддя: