ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5465/22 Справа № 211/4490/21 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13ст.7,ч.1 ст.369ЦПК України,без повідомлення учасників справи,за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 22 квітня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 26.01.2012 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт в подальшому збільшувався до 35000 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у Заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Відповідач в свою чергу умови кредитного договору не виконав, не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і станом на 14.06.2021 року виникла заборгованість в розмірі 33428,15 грн., з яких: 18694,48 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 8748,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1380,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 4604,40 заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 року в сумі 27443 гривні 15 копійок, та судовий збір в сумі гривні 58 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судового збору зменшивши суму заборгованості за кредитним договором до 6759 грн., 04 коп., в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи та був позбавлений права заперечувати проти заявленого позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що підписання відповідачем анкети-заяви є лише наміром, а не здійсненою видачею кредитних коштів, довідку про умови кредитування він не отримував та не підписував, вважає, що нарахування позивачем процентів на прострочений кредит є безпідставним, згідно зі статтею 625 ЦК України. Крім того, матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, які б підтвердили видачу коштів.

Вважає, що визначений судом першої інстанції розрахунок є помилковим, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги, що частина погашеного тіла кредиту пішло на погашення відсотків, судом не враховано що відповідачем було переведено на рахунок позивача 310 847, 04 грн., а тому різниця яка підлягає до стягнення становить 6759, 04 грн..

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є законним та об`єктивні, а тому відсутні підстави для його скасування. Просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданого відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками та заборгованість за простроченими відсотками, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 26.01.2012 року відповідач звернувся до позивача із Анкетою-Заявою, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунком позивача, станом на 14.06.2021 року виникла заборгованість в розмірі 33428,15 грн., з яких: 18694,48 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 8748,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1380,60 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 4604,40 заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором б/н від 26.01.2012 року в розмірі 27443 грн. 15 коп., яка складається з тіла кредиту, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви від 26 січня 2012 року, надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 35 000 грн.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

У зв`язку з чим не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача, щодо відсутності в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували видачу коштів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ КБ «ПриватБанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до наданого позивачем розрахунку, з 05.06.2013 року по 14.06.2021 року користувався кредитними коштами, наданими йому ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», за договором б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 14.06.2021 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 27443,15 грн. (а.с.5-19).

Проте, нарахована позивачем заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 27 443,15 грн. не може бути стягнута з відповідача на користь позивача з тих підстав, що починаючи з 05.06.2013 року по 14.06.2021 року відповідачем по справі було використано 317 606,08 грн. кредитних коштів та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором внесено 310 847,04 грн. (а.с.5-19, 57-81), що підтверджується як наданим позивачем розрахунком за кредитним договором, так і наданою позивачем випискою з особового рахунку відповідача, натомість вказані кошти зараховувались не в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а в рахунок погашення відсотків, отже, відповідачем по справі було виконано обов`язок зі сплати заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру заборгованості за тілом кредиту з 27 443,15 грн. до 6759,04 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 року зі зменшенням розміру заборгованості за тілом кредиту з 27 443,15 грн. до 6759,04 грн.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, що є підставою для скасування рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заявку про направлення йому повісток SMS-повідомленням (а.с. 106).

За таких обставин вважається, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 458,77 грн. відповідно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2022 року відповідачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги до ухвалення судового рішення.

Таким чином з АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 688,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 року зменшивши цей розмір з 27 443,15 грн. до 6759 (шість тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) гривні 04 копійок.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року в частині розміру судового збору стягнутого з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» змінити, зменшивши цей розмір з 1863,58 грн. до 458 (чотириста п`ятдесят вісім) гривні 77 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за подання відповідачем апеляційної скарги в розмірі 688 (шістсот вісімдесят вісім) грн. 15 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: