Справа № 727/8415/22
Провадження № 2-з/727/15/22
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

23 вересня 2022 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці М.Є. Бойко, вивчивши матеріали заяви адвоката Івасюка І.Г. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2022 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла заява адвоката Івасюка Ігора Георгійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до подачі позовної заяви до суду, яка обґрунтована наступними обставинами.

ОСОБА_1 має намір подати до суду позов до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Новосельська І.Л., про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеним рідним братом позивача ОСОБА_3 у лютому 2022 року на користь відповідачки.

Оскільки на даний час наявна інформація про намір ОСОБА_2 продати вищезазначену квартиру, заявник просить суд накласти на неї арешт.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, заявник просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Заявником також не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачкою дій, спрямованих на відчуження спірного майна, а тому самі лише твердження про потенційну можливість продажу нею квартири за адресою: АДРЕСА_2 без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки є лише припущенням .

Крім того, слід зазначити, що предметом позову, який має намір подати ОСОБА_1 є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору, тобто, у разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому відсутні підстави вважати, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

На підставі викладеного та, керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Івасюка І.Г. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Є.Бойко