ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 703/3519/21
Провадження № 22-ц/821/915/22
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «АкцентБанк» на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «АкцентБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Прилуцького В. О.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 підписав 21.03.2019 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки.

ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, правилами та Тарифами складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 28 вересня 2021 року складає 49879,30 грн, з яких: 39318,29 грн заборгованість за кредитом; 10561,01 грн заборгованість за відсотками.

Банк просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.03.2019 станом на 28.09.2021 у розмірі 49879,30 грн та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2022 року позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АкцентБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 березня 2019 року у розмірі 39318,29 грн та 1789,37 грн судового збору, а всього 41107,66 грн.

У задоволенні позовних вимог АТ «АкцентБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в розмірі 10561,01 грн відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ «А-Банк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення непогашеного тіла кредиту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

В апеляційній скарзі, АТ «Акцент-Банк», вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, просило суд скасувати заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2022 року в частині відмовлених позовних вимог.

Задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 у повному обсязі. Стягнути із ОСОБА_1 судові витрати.

Зазначає, що підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг в А-Банку.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом.

Крім того, до позову додано паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначено інформацію про умови кредитування, строки, процентну ставку, тощо, який підписаний боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Вважає, що в даному випадку потрібно використовувати не постанову Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, а іншу судову практику, а саме постанову Верховного Суду від 02.12.2020 по справі № 284/157/20.

Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, однак на підтвердження вірності розрахунку Банк до апеляційної скарги додав виписку по рахунку боржника.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Статуту АТ «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-Банк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ «Акцент-Банк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «Український кредитний банк» (а.с. 18 -20).

У відповідності до Банківської ліцензії № 16 від 23 жовтня 2011 року, ПАТ «Акцент-Банк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с. 17).

21.03.2019 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (а.с. 8).

Анкета-заява містить лише персональні дані позичальника та його контактну інформацію.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви Банк також додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які не містять підпису ОСОБА_1 (а.с. 9 зворот - 14).

Також, позивач надав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить інформацію й, зокрема про основні умови кредитування з урахуванням потреб споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту від 21.03.2019 (а.с. 8 зворот-9).

Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», строк дії якого зазначено до 01.01.2019, має вигляд таблиці, яка містить два різновиди карток («Універсальна», «Універсальна GOLD») та відповідно відсотки, штрафи, тощо відносно кожної із карток. Паспорт на містить даних щодо обрання конкретної відсоткової ставки відповідачем (а.с. 8 зворот - 9).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2019 складає 49879,3 грн, з яких: 39318,23 грн - заборгованість за кредитом; 10561,01 грн - заборгованість по відсоткам (а.с. 6-7).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Крім того, в апеляційній скарзі Банк просив суд розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника АТ «А-Банк».

Судом здійснене повідомлення сторін шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судова влада в Україні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 з підстав зняття останнім кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно анкети-заяви від 21.03.2019.

При цьому, в апеляційній скарзі Банк просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Банку.

Отже, предметом апеляційного перегляду є заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2022 року в оскаржуваній Банком частині. В іншій частині оскаржуване рішення не переглядається.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

АТ «Акцент-Банк», на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором, до суду першої інстанції надано копію анкети-заяви від 21.03.2019 про приєднання ОСОБА_1 до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та розрахунок заборгованості.

Анкета-заява, на яку посилається АТ «А-Банк» в позовній заяві, не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії.

Вказана анкета-заява № б/н від 21.03.2019 містить тільки анкетні дані відповідача та підпис останнього.

Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, копії додатків, а саме витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» та витяг з Умов про надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Тарифами і Умовами та правилами надання банківських послуг.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 1).

Тобто, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, а також Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, а також те, що вказаний документ станом на 21 березня 2019 року містив умови, зокрема й щодо сплати відсотків. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Тому, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, не врахував, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та правилами та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись із змінами до них, викладеними на сайті Банку.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

На ряду з цим, у доданому до позовної заяви паспорті споживчого кредиту, який підписаний 21 березня 2019 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, наявні два види карток, різні процентні ставки та порядок нарахування відсотків, кількість та розмір платежів, періодичність їх сплати, різний кредитний ліміт. Зокрема, в паспорті зазначені процентні ставки 3,9 в місяць (46,8% річних) «Універсальна», 3,7 % в місяць (44,4% річних) «Універсальна GOLD», реальна процентна ставка відсотків річних 58,23% «Універсальна», 56,44% «Універсальна GOLD».

Разом з тим, підписаний сторонами 21.03.2019 паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до ЗУ «Про споживче кредитування».

Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Стаття 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону).

Частиною 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12).

Зі змісту самого паспорту споживчого кредиту вбачається, що інформація в ньому зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 9).

При цьому, апеляційний суд зауважує, що інформація, яка міститься в паспорті зберігає чинність до 01.01.2019, а підписаний паспорт лише 21 березня 2019 року.

У паспорті також зазначено, що реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишиться дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 до укладення кредитного договору та вже не була актуальною (чинність до 01.01.2019), й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач підписав паспорт споживчого кредитування, в якому було погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків.

Крім того, розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві, та не може бути взятий до уваги судом, оскільки з аналізу останнього вбачається, що в ньому включенні нараховані відсотки, розмір та порядок нарахування яких не було узгоджено між сторонами.

Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом Банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків та штрафів позивачем, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17 (провадження № 61-1211св19).

З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом.

Зазначивши в позові, що Банк видав, а позичальник отримав кредитну картку з встановленим на ній платіжним лімітом з визначеною процентною ставкою, позивач не надав жодного доказу на підтвердження цих обставин.

Матеріали справи не містять доказів видачі кредитної картки, строку її дії.

При цьому, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та, з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

До апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» додано новий доказ, а саме банківську виписку за період від 21.03.2019 по 02.06.2022 по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 52-54).

Апеляційний суд встановив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не було надано відповідного доказу, крім того, Банк, подаючи позов, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ «Акцент-Банк» відсутні та просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 5).

Тобто, подаючи позов, Банк не лише не вказував на неможливість надання тих чи інших доказів, а й наголошував на тому, щоб суд першої інстанції розглядав справу саме за наявними у ній матеріалами, які не містили відповідного доказу, на чому вірно наголошував суд першої інстанції.

За викладеного апеляційний суд не може прийняти доказ, який доданий до апеляційної скарги, а саме виписку по рахунку відповідача, оскільки скаржником не надано доказів неможливості його подання до суду першої інстанції, у строки та спосіб визначені ст. 83 ЦПК України, з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Крім того, на момент подачі позовної заяви вказаний доказ був наявним у позивача, однак, він не подав його до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 19 травня 2021 року в справі № 488/1449/16-ц (провадження № 61-9308св20), де зазначено, що в порушення вимог ст. 367 ЦПК України позивач не надав доказів неможливості подання зазначених довідок про умови кредитування до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не мав процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці довідки.

Крім того, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що до даних правовідносин не підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду, викладена в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки, надані позивачем анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на офіційному банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21 березня 2019 року, шляхом підписання анкети-заяви позичальника. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та штрафу, що повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року, тому саме вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, висновок суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення, про недоведеність позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, є обґрунтованим.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду в оскаржуваній частині обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 28 вересня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко