Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1659/21
Провадження № 2/483/74/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2022 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрошеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Очаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним позовом до ОСОБА_3 . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що у 2020 році вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих стосунків у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час реєстрації народження дитини у відділі реєстрації актів цивільного стану прізвище та ім`я по батькової сина було записано у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, за її вказівкою. Відповідач взагалі не спілкується з дитиною та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється в добровільному порядку подати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, просила визнати ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження.

Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився. Також відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов він не визнає у повному обсязі. В якості обґрунтування своїх заперечень послався на те, що в період з серпня 2020 року по січень 2021 року між ним та позивачкою не було статевих стосунків, а тому малолітній ОСОБА_4 не може бути його біологічним сином. Посилаючись на викладене, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Представник третьої особи Очаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; третя особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 серпня 2021 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, в графі «мати» зазначено « ОСОБА_2 », в графі «батько» « ОСОБА_5 » (а.с. 8).

У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 4 від 08 вересня 2022 року, відомості про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 63-64).

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Згідно з правовими рекомендаціями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Доказування у даній категорії справ СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомила суду, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 у 2020 році приблизно півроку проживали разом як чоловік і дружина у найманій квартирі, вели сумісне господарство, разом проводили свята. Від позивачки їй стало відомо, що та вагітна, і вони з відповідачем планують весілля. Крім того, мати відповідача визнає дитину позивачки як онука.

Ухвалою суду від 11 листопада 2021 року за клопотанням представника позивачки у справі було призначено судову медико-генетичну експертизу, провадження якої доручено експертам комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» про вірогідність батьківства відповідача.

Відбір біологічних зразків експертами вказаної вище установи призначався на 13 січня 2022 року та на 14 лютого 2022 року (а.с. 38, 42); позивачка у вказані дати із дитиною прибували до експертної установи. Разом із тим, у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 відбір біологічних зразків не відбувся, призначена експертиза проведена не була, ухвала суду 23 лютого 2022 року повернута без виконання (а.с. 47).

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На даний час ст. 109 ЦПК України, яка передбачає наслідки ухилення від участі в експертизі, на відміну від ст. 146 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), не передбачає права суду застосувати примусовий привід відповідача для участі у проведенні експертизи. А тому, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 для відбору біологічних зразків з метою проведення медико-генетичної експертизи щодо встановлення наявності кровного споріднення з малолітнім ОСОБА_4 не прибув, суд розцінює його дії як ухилення від участі в експертизі та застосовує наслідки ухилення відповідача від участі у експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України, визнає факт, для з`ясування якого експертиза була призначена.

За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності (ст.ст. 7, 8 Конвенції про права дитини).

З огляду на викладене, надавши оцінку в сукупності усім доказам у справі, суд дійшов висновку, що встановлення батьківства відповідача ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_4 відповідатиме інтересам дитини, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно п. 2.13.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 рішення суду про визнання батьківства (материнства), установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки 908 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити повністю.

Визнати що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Очакова Миколаївської області, громадянин України, є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва.

Внести відповідні зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Миколаєві Миколаївська область Україна, актовий запис № 60 від 03 серпня 2021 року, складений Очаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 та видати нове свідоцтво про народження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) гривень в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий: