Справа № 127/9755/22
Провадження № 22-ц/801/1496/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 рокуСправа № 127/9755/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок вартості послуг за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року, ухвалене міським судом під головуванням судді Сичука М.М., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок вартості послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» із заявою про здійснення перерахунку споживання (обсягу) природного газу у зв`язку із тим, що позивач є новим власником. Однак, листом від 09 лютого 2022 року позивачу було відмовлено в здійсненні перерахунку річної замовленої потужності за вказаним об`єктом, оскільки річну замовлену потужність по об`єкту товариством визначено, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік, що передував календарному року. Окрім того, відповідач повідомив, що законодавством не передбачено можливість здійснення перерахунку річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік за заявою споживача.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 із цим позовом в якому він просив, визнати протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку річної замовленої потужності об`єкта споживача за адресою АДРЕСА_2 в період з 01 вересня 2021 року. Визнати протиправними нарахування АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» за особовим рахунком ОСОБА_1 вартості послуги розподілу природного газу у збільшеному розмірі. Зобов`язати відповідача здійснити за особовим рахунком ОСОБА_1 перерахунок вартості послуги з розподілу природного газу з урахуванням річної замовленої потужності об`єкта споживання за адресою: АДРЕСА_2 на рівні 126 м3 починаючи з 01 вересня 2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про визнання дій протиправними та зобов`язання провести перерахунок вартості послуг.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що положеннями Кодексу ГРМ не передбачено можливості для побутового споживача здійснення перерахунку величини річної замовленої потужності на розрахунковий календарний рік за його заявою.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погодившись з прийнятим рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання заявника суд попередньої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 , як новий споживач починаючи отримувати послуги з розподілу природного газу після укладення договору купівлі продажу квартири, мав період споживання менший, ніж 9 місяців, а тому у відповідності до п.4 глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, для такого нового споживача річна замовлена потужність мала визначатися на рівні 126 куб. м.

12 серпня 2022 року від представника відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» адвоката Ліфанчука М.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову задоволенні позовних вимог.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченого 31 серпня 2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В., зареєстрований в реєстрі № 1933 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7,8).

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» із заявою про здійснення перерахунку споживання (обсягу) природного газу у зв`язку із тим, що позивач є новим власником (а.с. 9).

Однак, листом від 09 лютого 2022 року позивачу було відмовлено в здійсненні перерахунку річної замовленої потужності за вказаним об`єктом (а.с. 10).

Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що річну замовлену потужність по об`єкту товариством визначено, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік, що передував календарному року. Окрім того, відповідач повідомив, що законодавством не передбачено можливість здійснення перерахунку річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік за заявою споживача.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Взаємовідносини між Оператором газорозподільної системи та побутовими споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329, «Кодексом газорозподільних систем України», який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, Типовим договором розподілу природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1348/27829 та іншими нормативно-правовими актами в сфері газопостачання.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30 вересня 2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824 оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідач по справі Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу у Вінницькій області (Оператором ГРМ).

Діяльність товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Ліцензії.

Постанова НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» є регуляторним актом, прийнята в межах повноважень визначених Законом України «Про ринок природного газу», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженої Указом Президента України № 715/2014 від 10 вересня 2014 та у спосіб, визначений законодавством України та є обов`язковою до виконання суб`єктами природних монополій, в тому числі і для Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз».

Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» Типовий договір розподілу природного газу (далі Типовий договір) затверджується Регулятором.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно підпункту 10 пункту 1.4 розділу І Типового договору розподілу природного газу, послуга з розподілу природного газу це - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Відповідно до п. 1.1 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Відповідно до п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно пункту 4 частини 2 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень пунктів 6.1 та 6.2 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільчих систем.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, передбачено, що річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Відповідно до п.4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, передбачено, що для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів, що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні: 39 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб. м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

У випадку коли новий побутовий споживач уклав договір розподілу природного газу на підставі права користування на об`єкт газоспоживання, величина річної замовленої потужності визначається на рівні річної замовленої потужності (за замовчуванням) по цьому об`єкту, визначеної для попереднього споживача (за наявності в попередньому газовому році).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 придбав квартиру 31 серпня 2021 року, при цьому по зазначеній квартирі (об`єкту газоспоживання) величина річної замовленої потужності була визначена на рівні замовленої потужності для попереднього власника, оскільки було наявне споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року, що підтверджується випискою з фінансового стану позивача (а.с.35).

Тому в даному випадку, відповідач при визначенні величини річної замовленої потужності апелянту керувався саме абзацом 2 пунктом 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Поряд з цим слід зазначити, що жодними положеннями Кодексу ГРМ не передбачено можливості для побутового споживача здійснення перерахунку величини річної замовленої потужності на розрахунковий календарний рік за його заявою.

Враховуючи викладене, з урахуванням застосованих норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що позивач як новий споживач починаючи отримувати послуги з розподілу природного газу після укладення договору купівлі продажу квартири, мав період споживання менший, ніж 9 місяців, а тому у відповідності до п.4 глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, для такого нового споживача річна замовлена потужність мала визначатися на рівні 126 куб. м. не заслуговують на увагу та спростовуються висновками місцевого суду, які викладені в оскаржуваному рішенні.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета