Провадження № 2/638/650/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Зайченка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», про визнання частково недійсним договору про передачу активів та кредитних зобов`язань,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суд м. Харкова з позовом до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», в якому просить визнати недійсним Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку № 2258, посвідчений 30.06.2010 р. приватним нотаріусом КМНО Соколовим О.Є., укладений між ТОВ «УКРПРОМБАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в частині передачі прав за Кредитним договором № 556/ФКВ-07 від 22.08.2007 р. та за Іпотечним договором № ____/Zфквin-07, посвідченим 22.08.2007 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за реєстровим № 3147, на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 22.08.2007 р. між ним, як фізичною особою, та ТОВ «УКРПРОМБАНК» було укладено Кредитний договір № 556/ФКВ-07 від 22.08.2007 року. Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 54 000,00 (П`ятдесят чотири тисячі) доларів США на поточні потреби, який зобов`язався повернути у повному обсязі в строк до 20.08.2010 року зі сплатою 13,80 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передав в іпотеку ТОВ «УКРПРОМБАНК» нерухоме майно, за Іпотечним договором № _____/Zardin-07, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за реєстровим № 3147.

23.08.2018 року отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 дізнався про те, що 19.12.2012 року було зареєстровано обтяження на предмет іпотеки за Іпотечним договором на користь нового іпотекодержателя - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на підставі Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку № 2258, посвідченого 30.06.2010 року приватним нотаріусом КМНО Соколовим О.Є.

ОСОБА_1 вважає, що Договір про передачу активів містить безумовні ознаки договору факторингу і відповідає визначенню, даному ст.1077 ЦК України.

ОСОБА_1 вважає, що на час укладання Договору про передачу активів існували обмеження щодо укладання такого договору, які встановлені п.1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що було затверджено чинним на той час розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 03.04.2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників - фізичних осіб. А відтак, на думку ОСОБА_1 відсутні законні підстави про набуття ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» прав і обов`язків як нового кредитора так і іпотекодержателя за Кредитним договором та Іпотечним договором на підставі Договору про передачу активів.

Крім того ОСОБА_1 зазначив, що Витяг з Додатку № 2 до Договору про передачу активів, на який посилається ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», що є в матеріалах справи та який визначає перелік активів, переданих від ТОВ «УКРПРОМБАНК» до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» :

- не є фотокопією документу;

- складений представником ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в довільній формі;

- не містить будь-яких печаток юридичних осіб, що брали участь у його складанні,

а отже є неналежним доказом по справі, наполягав на представленні ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» оригіналу Додатку № 2 до Договору про передачу активів для огляду в суді для підтвердження дійсності передачі прав за відповідними договорами.

ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним Договір про передачу активів.

Ухвалою від 05 жовтня 2018 року провадження у справі відкрите.

07 грудня 2018 року ПАТ « Дельта Банк» надано відзив, де відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

12 лютого 2019 року надано відповідь на відзив.

01 березня 2019 року подано доповнення на відповідь на відзив, де позивач наполягав на задоволенні повних вимог.

24 лютого 2020 року ухвалою залучено до участі у справі у якості третьої особи ТОВ « Дебт Менеджмент груп».

24 листопада 2020 року представник ТОВ « Дебт Менеджмент груп» надав до суду заяв, де просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ухвали суду від 09 березня 2021 року розглянуте клопотання про витребування доказів.

15 квітня 2021 року надійшла заява представника ТОВ « Дебт Менеджмент груп» надав до суду заяв, де просив розглянути справу за його відсутності.

ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до суду був наданий відзив на позов, за яким він повністю заперечує проти позову, вважає його незаконним та необґрунтованим, пояснив, що згідно Договору про передачу активів, на підставі ст.ст.512-514 ЦК України, АТ «ДЕЛЬТА БАНК» набув права вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за Кредитним договором, Іпотечним договором та Договором поруки № 556/Zфпор-07 від 22.08.2007 р.

Посилаючись на пункти Договору про передачу активів ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» вважає його дійсним. Вказує, що станом на 21.09.2018 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становила 1740901, 78 грн. Вказує, що через проведення 07.09.2018 року електронного аукціону право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» за Договором № 755/К від 21.09.2018 року. Вважає, що ОСОБА_1 не доведені обставини, що є підставою для визнання Договору про передачу активів недійсним, та просить суд залишити позов без задоволення.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Керуючись п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і визначив відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та кредитним договором та договором поруки, укладеними сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Зі змісту ст.626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст.ст.628, 629 ЦК України.

22.08.2007 р. між ОСОБА_1 , як фізичною особою, та ТОВ «УКРПРОМБАНК» було укладено Кредитний договір № 556/ФКВ-07 від 22.08.2007 року. Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 54 000,00 (П`ятдесят чотири тисячі) доларів США на поточні потреби, який зобов`язався повернути у повному обсязі в строк до 20.08.2010 року зі сплатою 13,80 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 передав в іпотеку ТОВ «УКРПРОМБАНК» за Іпотечним договором № _____/Zardin-07, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за реєстровим № 3147, нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення напівпідвалу 61а-2, 61а-3, 61а-5 в літ. «А-6», загальною площею 53,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

23.08.2018 року отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 дізнався про те, що 19.12.2012 року було зареєстровано обтяження на предмет іпотеки за Іпотечним договором на користь нового іпотекодержателя - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на підставі Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку № 2258, посвідченого 30.06.2010 року приватним нотаріусом КМНО Соколовим О.Є.

Суд наголошує, що боржник вважається належним чином повідомленим про заміну кредитора у зобов`язанні тільки в тому разі, коли банком не лише направлено на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Отже, з урахуванням тієї обставини, що Відповідач не надав суду доказів про вручення адресату згаданого листа, а Позивач заперечує факт його отримання, суд приходить до висновку про порушення ТОВ «УКРПРОМБАНК» своїх зобов`язань в частині належного повідомлення Позивача про заміну кредитора.

Згідно з положеннями ч.2 ст.516 ЦК України та ч.2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За приписами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 628, 629 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1. ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань "Укрпромбанку" на користь "Дельта Банку", відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, "Укрпромбанк" передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює "Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з Витягу до Додатку №2 по Договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банка від 30.06.2010 року Відповідачу був переданий кредитний договір № 556/ФКВ-07 від 22.08.2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254 (надалі - Положення №254):

«4.1. Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином

задокументовані.

4.2. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку с первинні документи.

4.3. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі».

Первинним документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Слід зазначити, що надані на дослідження копії виписок хоча і не містять підписів відповідальних осіб проте є роздрукованими з програмного комплексу банку документами, завіреними печаткою «З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО» та підписом.

Згідно з п. 4.8. «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в ціновому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження).

Пунктом 4.10 Положення №254 встановлені наступні вимоги до первинних документів: «Первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства (банку), що склало документ;

зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру;

посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення;

особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції».

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Положеннями п.1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в моменту вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Згідно з ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З огляду на вказане, позивач не може ставити питання щодо визнання недійсним Договір про передачу активів кредитних зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» від 30.06.2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України в частині передачі кредитних зобов`язань за кредитним договором №556/ФКВ-07 від 22.08.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в позові в такому форматі, так як позивач не є стороною у вказаних договорах. Позивач не довів які його права, свободи чи законні інтереси є порушеними, невизнаними, оспорюваними укладеним 30 червня 2010 року договором. Позивач не долучив до участі у справі всіх учасників правочину, права яких вказаним рішенням у справі могли зачіпатися.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 6, 16, 203,215, 546, 625, 1046-1050 ЦК України, , керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» про визнання частково недійсним договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» від 30.06.2010 року - залишити без задоволення.

Судовий збір вважати сплаченим позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. ШТИХ.