КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/931/19 головуючий у І інстанції: Потабенко Л.В.
провадження 22-ц/824/6418/2022 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Суханової Є.М.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про припинення права власності у спільному майні за вимогою іншого співвласника.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_5 звернулась з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що з 09 грудня 1998 року вона перебувала в шлюбі із ОСОБА_6 , батьком відповідачів. За час спільного проживання вони з чоловіком придбали наступне майно: гаражний бокс АДРЕСА_7 площею 33,7 кв.м. розташований на земельній ділянці площею 0,059 га. в АДРЕСА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, увійшли вищезазначені гаражний бокс та садовий будинок з земельною ділянкою.

Спадкоємці першої черги, а саме позивач та відповідачі по справі після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли своєчасно, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Зазначала, що після смерті ОСОБА_6 відносини між сторонами по справі погіршились, виникли конфлікти щодо спадкового майна, позивач та відповідачі по справі не є членами однієї сім`ї, ніколи не вели спільного господарства.

Враховуючи те, що частка відповідачів в спільному майні є незначною, а виділення в окреме користування 1/6 частини гаражного боксу та садового будинку з земельною ділянкою кожному з відповідачів є неможливим, позивач просить припинити право власності кожного з відповідачів у вказаних вище гаражному боксі та садовому будинку з земельною ділянкою, визнати за нею 1/3 частину вказаного нерухомого майна та присудити відповідачам компенсацію вартості по 1/6 частини спірного майна.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_5 звернулась із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Зауважує, що місцевий суд помилково не прийняв до уваги той факт, що частка житлової площі в будинку, яка припадає на кожного із відповідачів становить 2,5 кв.м., частка земельної ділянки - 0,0098га, частка в гаражі - 3.4 кв.м., тобто вони являються реально не значними, що свідчить про неможливість спільного користування, а тому підстав для відмови в задоволенні позову позивачка не вбачає.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 виступив проти задоволення апеляційної скарги, інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів про неможливість виділу в натурі належної кожному з відповідачів 1/6 частини спадкового майна, та неможливість спільного користування, та про незначність частки відповідачів у спадковому майні, а також доказів того, що припинення права відповідачів на їх частку не завдасть істотної шкоди їх інтересам як співвласників цього майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження.

09 грудня 1998 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 09.12.1998 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ватітуніського району м. Києва.

ОСОБА_6 належав гаражний бокс АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_4 , виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради 21.01.2005 року.

Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкту оціночної діяльності - ТОВ Правове Підприємство «АСЕССОР - ЕМ» від 25.02.2019 року ринкова вартість гаражного боксу становить 53 808 грн.

На підставі Договору купівлі-продажу садового будинку від 11.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., реєстр №2241 та договору купівлі - продажу земельної ділянки від 11.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р., реєстр №2245, Державного акту про право власності на земельну ділянку серії КВ №008941, виданого Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області 23.02.2004 року ОСОБА_6 належали садовий будинок № 18 ( з надвірними спорудами) площею 33,7 кв.м. та земельна ділянка з кадастровим номером 0:04:006:0042, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходитися за адресою: АДРЕСА_8.

Відповідно до звіту про оцінку майна суб`єкту оціночної діяльності ПП «Девеломпмент» від 25 лютого 2019 року ринкова вартість вищевказаного садового будинку із земельною ділянкою становить 757 241 грн.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 18.08.2016 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яку прийняли спадкоємці першої черги ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на спадщину за законом право власності на садовий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_6, ОСОБА_5 є власницею 2/3 частин спадкового майна (Ѕ частина подружня доля у спільному майні подружжя та 1/6 частина як спадкоємиця першої черги за законом), ОСОБА_2 є власником 1/6 частини спадкового майна як спадкоємиця першої черги за законом, ОСОБА_3 є власницею 1/6 частини спадкового майна як спадкоємиця першої черги за законом.

Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на спадщину за законом право власності на гаражний АДРЕСА_7 , ОСОБА_5 є власницею 2/3 частини спадкового майна (Ѕ частина подружня доля у спільному майні подружжя та 1/6 частина як спадкоємиця першої черги за законом), ОСОБА_2 є власником 1/6 частини спадкового майна як спадкоємиця першої черги за законом, ОСОБА_3 є власницею 1/6 частини спадкового майна як спадкоємиця першої черги за законом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року по цивільній справі № 755/4973/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов`язання вчинити дії, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково, вирішено усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні належних їм 1/6 часток у квартирі АДРЕСА_3 шляхом вселення у їх квартиру, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні належних їм 1/6 частин квартири АДРЕСА_3 та зобов`язано надати їм ключі від замків на вхідних дверях квартири. В решті заявлених вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду Київської області від 07.02.2019 року по цивільній справі № 755/4973/18 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов`язання вчинити дії апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва скасовано в частині зобов`язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні 1/6 часткою квартири АДРЕСА_3 та надати ключі від замків на вхідних дверях квартири та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цій частині відмовлено.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі № 372/2583/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Мотицький І.Л., про визнання договору дарування недійсним позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано недійсними договір дарування частки садового будинку АДРЕСА_4 , укладений 03 липня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Києва Мостицьким І.Л, реєстр №6-584 та договір дарування частки земельної ділянки площею 0,0592 га., кадастровий помер :04:006:0087, з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, садове товариство «Берізка», укладений 03 липня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Києва Мостицьким І.Л., реєстр №6-585. Рішення набрало законної сили.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (стаття 358 ЦК України).

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Місцевий суд вірно зазначив, що позивачем не надано суду доказів про неможливість виділу в натурі належної кожному з відповідачів 1/6 частини спадкового майна, та неможливість спільного користування,

Посилання апеляційної скарги на незначність частки відповідачів у спадковому майні, з огляду на здійснення дій спрямованих на дарування вказаних часток на користь третіх осіб, являється припущенням позивача.

Колегія суддів враховує, що відповідач не погоджується із посиланнями позивача, що припинення права відповідачів на їх частку не завдасть істотної шкоди їх інтересам як співвласників цього майна.

Крім того, варто зазначити, що позивачем долучено до матеріалів справи звіт про оцінку майна від 25 лютого 2019 року, строк дії висновку якого становить 6 місяців від дати оцінки, тобто станом на момент ухвалення рішення 20 грудня 2021 року строк дії висновку закінчився, що унеможливлювало використання вказаного доказу на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «28» вересня 2022 року.

Головуючий

Судді: