ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24374/21

Провадження № 22-ц/4820/1403/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2022 року, суддя Салоїд Н.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, визнання недійним договору дарування квартири,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, визнання недійним договору дарування квартири.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року позов залишено без розгляду.

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 10000 грн., понесених на сплату послуг з надання правничої допомоги.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено у зв`язку з тим, що відповідачем не доведено безпідставності позову чи то зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував документальне підтвердження понесених судових витрат та відсутність заперечень щодо їх стягнення зі сторони позивача.

В судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, не з`явилися.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що у жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, визнання недійним договору дарування квартири.

В обґрунтування позову вказала, що вона та ОСОБА_1 з квітня 2017 року почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та бюджет, мали спільний побут. За спільні кошти на початку 2018 року ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку було оформлено на відповідача ОСОБА_3 . В червні 2018 року сторони проводили спільний відпочинок у м. Бердянськ, Запорізької області. В листопаді 2018 року ОСОБА_1 отримав травму хребта та тривалий час був прикутий до ліжка, в той час як вона здійснювала за ним догляд та проводила ремонт у вищевказаній квартирі. 07 лютого 2019 року між нею та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, однак стосунки між сторонами весною 2021 року погіршились. 28 травня 2021 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 квартиру. Восени 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

При зверненні до суду у травні 2022 року із заявою про залишення позову без розгляду, ОСОБА_2 посилалася на пункт п`ятий частини першої статті 257 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

ОСОБА_1 , подаючи у червні 2022 року до суду заяву про стягнення з позивача на його користь суму понесених ним судових витрат у розмірі 10 000 грн., посилався на статтю 137, частини п`яту статті 142 ЦПК України.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про його безпідставність та необґрунтованість. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це її право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації (постанови Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 350/1145/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 761/13299/20).

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Установивши, що в поданій ОСОБА_1 заяві не міститься доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимоги щодо відшкодування понесених відповідачем витрат.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, обґрунтованими висновками суду першої інстанції та не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова