КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5683/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9864/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засдіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чаплієвої Кристіни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року у складі судді Грегуль О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клітко Валентина Василівна про визнання договору поділу спільного майна подружжя недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус КМНО Клітко В.В. про визнання договору поділу спільного майна подружжя недійсним.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 00, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. вартістю 1 500 000 грн. До набрання чинності рішенням у цій справі заборонити будь-яким особам у будь-який час спосіб вчинити будь-які дії щодо зазначеної квартири.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі адвокат Чаплієва К.В. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючи на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення заяви.

Вказано, що судом першої інстанції не зазначено чому суд відхилив доводи і докази позивача при відмові у задоволенні заяви про забезпечення позову, без аргументації такої правової позиції суду.

Вказує, що на даний час існує загроза продажу квартири АДРЕСА_1 . Малолітні діти та відповідачка зняті з реєстрації в даній квартирі та проживають в іншому місці, квартира виставлена на продаж, що підтверджується оголошенням з сайтів продажу нерухомого майна. Тому на даний час існують підстави для забезпечення позовної заяви, оскільки невжиття даних заходів взагалі унеможливлять виконання рішення у майбутньому.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції невмотивовано відмовив позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і ухвалив судове рішення, яке порушує право позивача на справедливий судовий розгляд.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Лелека Г.О. в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За замістом вказано, що скаржником не надано належних доказів, які підтверджують існування саме реальної, а не потенційної загрози невиконання можливого рішення суду у справі, в якій предметом позову є визнання договору поділу спільного майна подружжя недійсним.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що вказана заява не містить жодних передбачених ст. 153 ЦПК України підстав, необхідних для застосування забезпечення.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

При цьому, враховуючи зміст ч.2 ст. 149 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають на меті ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Разом з тим, зазначені вимоги процесуального закону та керівні роз`яснення постанови Пленуму Верхового Суду України залишилися без належного врахування судом під час розгляду поданої по справі заяви.

Так, звертаючись у суд із позовом, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір про поділ спільного майна подружжя від 09.08.2018 укладений між ним та ОСОБА_2 , до якого з поміж іншого, входить квартира АДРЕСА_1 , щодо якої позивач просить вжити заходи.

Виходячи з системного тлумачення положень, що регулюють питання забезпечення позову, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Районний суд в оскаржуваній ухвалі вказав про відсутність у справі правових підстав, необхідних для її задоволення, проте свої висновки належним чином не мотивував.

Суд першої інстанції не звернув увагу на обґрунтування заяви про забезпечення позову посиланням на існування загрози продажу квартири АДРЕСА_1 , передумовою якої є зняття малолітніх дітей та відповідачки з реєстрації в даній квартирі та проживання за іншою адресою, а також отриманою з мережі Інтернет інформацією про те, що спірна квартира виставлена на продаж.

Не дав оцінки у судовому рішенні районний суд й долученим до заяви у зв`язку з цим відповідним доказам (а.с.16-24).

Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначене дає підстави для висновків про те, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а по справі слід постановити нове судове рішення.

Враховуючи обставини справи, предмет та підстави заявленого позову, обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є обґрунтованим та підтвердженим долученими до заяви про забезпечення позову доказами.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги заяви забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який час та спосіб вчинити будь-які дії щодо зазначеної квартири не підлягають задоволенню, остільки зазначений вид забезпечення не випливає з предмету спору, до того ж охоплюється накладенням арешту на майно.

За таких обставин, подана по справі ОСОБА_1 заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чаплієвої Кристіни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 00, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 81,1 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., до набрання чинності рішенням суду.

У задоволенні заяви у іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: