Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6601/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О.П.
Категорія 35 Доповідач Коломієць О.С.
19 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Коломієць О.С.
суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.
судового засідання: Ковальчук М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Демчик Наталії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №296/6601/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйко Володимир Павлович про визнання договору довічного утримання недійсним
У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 12 лютого 2016 року між ОСОБА_3 , яка діяла від імені його померлої матері - ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.06.2020 залучено до участі в справі правонаступника померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 .
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 червня 2021 року позов задоволено. Визнано недійсним договір довічного утримання (догляду), укладений 12 лютого 2016 року між ОСОБА_3 , що діяла на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області Лінкевичем Б.А. 12 січня 2016 року за реєстром №10 від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Плюйко Володимиром Павловичем та зареєстровано в реєстрі за №319.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 червня 2021 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання недійсним. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362,00 грн.

05 вересня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Демчик Наталія Олександрівна, звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила скасувати заходи забезпечення позову, застосовані у даній справі відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2016 року, згідно якої було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Також просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нове судове рішення про відмову у задоволені позову, не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті відповідно до ухвали районного суду від 12 серпня 2016 року.

Крім того, в ході розгляду справи в районному суді між ОСОБА_1 та адвокатом Демчик Н.О. був укладений договір про надання професійної правничої допомоги, на виконання умов якого відповідачем, були понесені витрати в розмірі 20000,00 грн, які підлягають відшкодуванню з позивача відповідно до ст. 133,137,141 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивного не залежали від нього.

Згідно із ч. 1 ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналіз наведених процесуальних норм вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що вході розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Демчик Н.О. не долучали до матеріалів справи докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також до закінчення судових дебатів у справі не зробили ні усної, ні письмової заяви щодо відшкодування вказаних витрат.

Таким чином, підстави для ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відсутні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову належить розглядати в судовому засіданні, за результатами якого постановляється ухвала (ч.2,4 ст.158 ЦПК України).

Згідно з ч. 9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч. 10 ст.158 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що постановою Житомирського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 червня 2021 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання недійсним.

Разом з тим, при скасуванні рішення суду першої інстанції та відмові у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті судом першої інстанції відповідно до ухвали суду від 12 серпня 2016 року.

Враховуючи те, що розгляд справи закінчений, у задоволенні позову відмовлено, судове рішення набрало законної сили, слід дійти висновку про те, що необхідність у забезпеченні позову відпала.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішенняв частині скасування заходів забезпечення позову підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 141, 158, 246, 270, 367, 368 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Демчик Наталії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 12 серпня 2016 року у справі №296/6601/16-ц, згідно якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Демчик Наталії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 26 вересня 2022 року.

Головуючий Судді