Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/997/22

Провадження № 2/439/424/22

20 вересня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_2 , в яких просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Позаяк останній від утримання сина ухилявся, не дбав про сім`ю, не брав участі у вихованні дитини. Тому в подальшому шлюб між сторонами було розірвано.

Позивачка акцентує, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. На думку позивачки це негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.

Позивачка мотивує, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої іншої участі у вихованні малолітнього сина, окрім сплати аліментів.

Тому позивачка вважає, що відповідач створює реальну загрозу інтересам дитини та не може мати право на участь у вихованні малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

24 серпня 2022 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

20 вересня 2022 року - закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду по суті.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки: адвоката Микитюка Степана Михайловича надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивачки та позивачки, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Відмовляється від батьківських прав щодо малолітнього сина сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмету спору участь свого представника у судове засідання не забезпечила. Від представника третьої особи: ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

За змістом нормативних положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що 09 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб у Виконавчому комітеті Лешнівської сільської ради Бродівського району Львівської області, актовий запис за № 3. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 . Проте вже 20 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвало цей шлюб за рішенням Бродівського районного суду Львівської області, що підтверджується наданою копією такого судового рішення (а.с. 11).

За час перебування у шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24 січня 2017 року (а.с. 9).

ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 . Ця обставина визнається сторонами, відтак із огляду на частину 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

Малолітня дитина сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю: ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Малолітня дитина сторін належить до дітей із особливими освітніми потребами. Вихованням та утриманням малолітньої дитини займається мати, однак батько: ОСОБА_2 жодної участі у житті малолітнього сина не бере, що підтверджується інформаційною довідкою за № 28 від 11 липня 2022 року, яка видана Лешнівським закладом дошкільної освіти Бродівської міської ради Львівської області; відповіддю на запит за № 6 від 12 липня 2022 року, яка складена Виконавчим комітетом Бродівської міської ради Львівської області; службовою запискою від 11 липня 2022 року; довідкою про склад сім`ї за № 8-10/3/С-138 від 02 серпня 2022 року (а.с. 12-14).

ОСОБА_2 відмовився від свої батьківських прав щодо його малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується заявою серії НРС за № 895694, яка посвідчена приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу Львівської області від 27 червня 2022 року.

Орган опіки та піклування прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області та Рішенням виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області за № 170/02-02 від 26 липня 2022 року (а.с. 16-18).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Вимогами частинами 2-4 статті 155 Сімейного кодексу України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та навчання малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач уникає зустрічей із дитиною. Виховання дитини фактично покладено на її матір: ОСОБА_1 , яка забезпечує усі необхідні потреби малолітньої дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач власну поведінку по відношенню до дитини не змінив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні малолітнього сина: ОСОБА_3 , не має.

Також судом встановлено, що відповідач жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власного сина. Від батьківських прав щодо сина відмовляється. Відтак, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

При вирішенні спору по суті, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий висновок безпосередньо відповідає встановленим в судовому засіданні обставинами справи та не суперечить інтересам малолітньої дитини.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачем: ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина: ОСОБА_3 , його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини. Тому суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі статтей 19, 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 282-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повістю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору, що становить 992 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 20 вересня 2022 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, , місцезнаходження: Львівська область, місто Броди, площа Ринок, 20.

Суддя Б.М. Петейчук