УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участю секретаря Тищенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду у місті Вишгороді заяву представника відповідача адвоката Гусака А.М. про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.09.2022 року справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів за клопотання представника позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду, а зустрічний позов ОСОБА_2 повернутий заявнику.

27.09.2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява представника відповідача адвоката Гусака А.М. про компенсацію судових витрат в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України у якій просить суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000,00 гривень. В обґрунтування поданої заяви, адвокат Гусак А.М. зазначає, що в провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів. В межах даної справи відповідач користувалася правничою (правовою) допомогою Адвокатського об`єднання «ЛЕКС`ЮС». З моменту отримання ухвали про відкриття провадження у даній справі № 756/19772/21 відповідачем реалізовано процесуальне право на подання відзиву у справі, а також у передбачений законом строк подано зустрічний позов. Однак, за наслідком розгляду заяви представника позивача про залишення позову без розгляду постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду та питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову судом не вирішувалося. Зважаючи на викладене, просить суд прийняти рішення щодо компенсації понесених відповідачем витрат на правову допомогу, оскільки відповідач добросовісно користувалася процесуальним правами та повністю виконувала покладені на неї законом та судом процесуальні обов`язки. Наголошує на тому, що відповідач не заперечує щодо гарантованого процесуального права позивача на залишення позову без розгляду. У свою чергу, такі дії позивача у сукупності з перебігом справи № 756/19772/21 призвели до витрат, право на компенсацію яких відповідачу не може бути обмежене. Відповідач не заперечує проти залишення позову без розгляду із вказаних підстав, однак понесені ним судові витрати не можуть бути покладені на нього через дії позивача, а саме: звернення до неналежного суду, що зумовило подальшу передачу справи до Вишгородського районного суду Київської області; непідтверджені повноваження на представництво позивача та третьої особи, через які судовий розгляд 07.07.2022 р. не було завершено належним чином та зумовило необхідність призначення нового засідання суду; невідповідність доданих документів до позову їх оригіналам та не засвідчення у встановленому порядку копій документів; направлення представником позивача суду та іншим учасникам доказів (копії довідки слідчого) не разом із позовною заявою, а як наслідок реакції на відзив відповідача та без обґрунтування належної причини пропуску строків на подання доказів; неодноразове підтвердження представником позивача помилковості, як доданих документів, такі їх змісту, а саме договору про надання правової допомоги (у справі додано договір від 03.12.2021 року, представник позивача посилається на договір 10.12.2021 року, додавання ордерів адвоката, чинність яких припинено з 1 січня 2022 року); невиконання вимог ст. 93 ЦПК України (відповідь на питання, поставлені у першій заяві по суті позовних вимог від відповідача надана не позивачем, а його адвокатом, не у встановленій формі, не у встановлений строк); підтвердження представником позивача в засіданні 19.09.2022 року того, що договір на надання правової допомоги між ним та позивачем і третьою особою укладався у Київській області (хоча сам договір від 03.12.2021 р. у справі має місцем його укладення м. Київ). Всі викладені дії та документи позивача зумовлювали необхідність процесуального реагування відповідачем, що призводило до витрат часу та підготовку і надіслання суду клопотань, заперечень, і саме такі дії позивача призвели до витрат, які відповідач понесла у зв`язку із заявленим до неї позовом. Відтак, просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу.

Копію даної заяви надіслано позивачу та третій особі рекомендованим листом з описом вкладеного АТ «Укрпошта» № 620 від 23.09.2022 року та № 611 від 23.09.2022 року та докази поштового відправлення долучено до заяви.

Будь-яких заяв чи заперечень від позивача ОСОБА_1 до Вишгородського районного суду Київської області не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів.

На підставі заяви позивача, поданої в його інтересах представником адвокатом Шифердеккер О.О., ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів повернуто заявнику.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2022 року заяву представника відповідача адвоката Григоришена О.О. про повернення судового збору сплаченого за подання зустрічного позову задоволено.

Посилаючись на положення частини п`ятої статті 142 ЦПК України, представник відповідача адвокат Гусак А.М. звернувся до суду із заявою про компенсацію судових витрат у справі, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, згідно із частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного аналізу вказаних норм цивільного процесуального права слідує висновок про те, що у разі залишення позову у справі без розгляду відповідач має право подати суду заяву про компенсацію понесених при розгляду справи судових витрат, у якій навести аргументи у підтвердження того, що такі витрати обумовлюються необґрунтованими діями позивача, про що надати суду докази. Отже відповідач повинен довести наявність та пов`язаність відповідних витрат з необґрунтованим діями позивача.

Такі ж висновки вбачаються з постанови ВС від 28.04.2022 у справі №914/2234/19. У цьому правовому висновку також мається посилання на сталу позицію ВС з даного питання, викладену у постановах від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 25.07.2019 у справі №910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17.

Отже для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

За обставин цієї справи судом встановлено підстави для компенсації відповідачу відповідних судових витрат, оскільки всі викладені дії та документи позивача зумовлювали необхідність процесуального реагування відповідачем, що призводило до витрат часу та підготовку і надіслання суду клопотань, заперечень, і саме такі дії позивача призвели до витрат, які відповідач понесла у зв`язку із заявленим до неї позовом.

Так, пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі ""Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 1933/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

А у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 вказано, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір про правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримано вимог ст. 137 ЦПК України та на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги № 08-02/2022 від 08.02.2022 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням ««ЛЕКС`ЮС», додатковий договір № 1 до договору про надання правової допомоги № 08-02/2022 від 08.02.2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 22.09.2022, рахунок-фактура № 1 від 19.09.2022 року, а також квитанція про сплату послуг адвоката. Згідно з даними документами розмір витрат ОСОБА_2 на правову допомогу складає 32 000,00 грн. Крім того, вказані документи містять інформацію щодо детального опису робіт, часу, витраченого на виконання цих робіт, їх вартість, а також підтверджують оплату послуг адвоката.

Суд вважає витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи, наданий адвокатом обсяг послуг відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

За таких обставин, суд вважає, що представником відповідача доведені понесені відповідачем витрати на правничу допомогу, а тому, на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись статтями 13, 137, 141, 142, 261,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Гусака А.М. про компенсацію судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя І.Ю. Котлярова