Справа № 343/473/21
Провадження № 22-ц/4808/968/22
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит» на рішення Долинського районного суду, ухвалене суддею Керніцьким І.І. 7 червня 2022 року в м. Долині, повний текст якого виготовлено 16 червня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до ТОВ «Уніплит», в якому просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 195980,00 гривень, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 3000,00 гривень, витрати на правову допомогу згідно акту виконаних робіт, судовий збір в розмірі 1959,89 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те, що 28 листопада 2019 року близько 12:00 год. він рухався в смт. Вигода, а/д Р-21 Долина-Хуст транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності. У вказаний період часу водій транспортного засобу «Урал», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у попутному напрямку, був неуважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із транспортним засобом, яким керував позивач.

В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. На місце події прибули працівники СРПЦ №3 Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області. На винуватця ДТП - водія транспортного засобу «Урал» ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення та в подальшому постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду вказане судове рішення першої інстанції залишено без змін.

Транспортний засіб «Урал», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить відповідачу ТОВ «Уніплит».

Про настання страхового випадку позивачем було повідомлено ПрАТ «СК «Провідна». Протоколом огляду транспортного засобу від 12.12.2019 року було встановлено перелік пошкоджень його автомобіля у результаті ДТП.

На підставі наданих ним документів ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 100000,00 гривень. Дані кошти із врахуванням суми франшизи були перераховані на його рахунок 12.03.2021 року.

На його замовлення суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 виготовив звіт про оцінку вартості матеріального збитку, який заподіяний йому як власнику транспортного засобу «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до якого такий збиток становить 295981,74 грн.

Оскільки йому повернуто страховою компанією тільки 100000,00 грн., на сьогоднішній день невідшкодованими залишилося 195980,00 грн., які він просить стягнути з відповідача.

Рішенням Долинського районного суду від 7 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 140544 грн. 76 коп. та судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп., судового збору в розмірі 1959 грн. 80 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «Уніплит» подало апеляційну скаргу. Вважає дане рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.

Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про задоволення позову, вважаючи, що автомобіль позивача ще не відремонтований. Також під обґрунтованим сумнівом як доказ є Висновок судового експерта О.І. Губар №СЕ-19/109-21/10349-АВ від 07.03.2022 року, оскільки стороною позивача експерту не надано необхідної інформації для проведення об`єктивної експертизи та приховано об`єкт експертизи (автомобіль).

Вважає, що беручи до уваги досліджені в суді докази, а саме те, що згідно інформації ФОП ОСОБА_4 (а.с. 63) автомобіль позивача 03.04.2020 року відремонтований та при проведенні ремонту виконано робіт та використано матеріалів на суму 68190 грн., а страхове відшкодування позивачу виплачено 09.03.2021 року в сумі 93579 грн. 54 коп., що значно перевищує затрати документально підтвердженого ремонту (а.с. 70), підстав для задоволення позову немає.

Вказує, що судова практика по вказаній категорії справ свідчить, що суди, досліджуючи питання переваги експертизи над документами СТО, які підтверджують проведення відновлювального ремонту, вказують, що так як автомобіль вже фактично відновлений, суд не може взяти до уваги експертне дослідження та повинен визначати розмір відновлювального ремонту на підставі документів, які підтверджують здійснення такого ремонту.

Із зазначених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.11.2019 року о 12:14 год. в смт. Вигода а/д Р-21 Долина-Хуст 6 км. + 50 м., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Урал», д.н.з. НОМЕР_2 , був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався попереду та здійснював поворот ліворуч, а також скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3б, п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 7).

Постановою Долинського районного суду від 16.12.2020 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.02.2021 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП (а.с. 8-11, 12-14).

За змістом копії Свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 від 19.09.2017 року власником автомобіля марки «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Урал», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8924505 (а.с. 64).

Потерпілий ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про страхове відшкодування внаслідок події, що мала місце 28.11.2019 року.

05.12.2019 року та 12.12.2019 року ПрАТ «СК «Провідна» було проведено огляд транспортного засобу позивача «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що відповідно складено акт первинного та акт додаткового огляду (а.с. 74, 75).

Згідно листів-відповідей ПрАТ «СК «Провідна» на адвокатські запити від 26.05.2021 року та від 20.08.2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було розраховано на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.07.2009 року, з урахуванням зносу, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та за допомогою системи AUDATEХ. Так, вартість відновлювального ремонту становила 173517,55 грн. З вартості деталей, що підлягають заміні згідно Закону було вирахувано коефіцієнт зношення 0,5900. Таким чином розмір матеріального збитку склав 95579,54 грн. дане відшкодування зменшене на суму франшизи, передбачену в Договорі (2000,00 грн.) сума коштів 93579,54 грн. була перерахована ОСОБА_1 09.03.2021 року (а.с. 64, 70-73).

Відповідно до копії квитанцій вказану суму страхового відшкодування ОСОБА_1 отримав 12.03.2021 року (а.с. 16).

Згідно копії Звіту (дослідження) №90/19 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного СОД ОСОБА_3 12.12.2019 року на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 305224,07 грн.; вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу 295981,74 грн.; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ внаслідок ДТП 28.11.2019 року, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу 295981,74 грн. (а.с. 17-31).

Відповідно до копії Квитанції №90/19 від 12.12.2019 року ОСОБА_1 оплачено 3000,00 грн. СОД ОСОБА_3 за оцінку збитків від пошкодження автомобіля «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 32).

Згідно копії Свідоцтва Фонду державного майна України про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності №10713 від17.09.2013 року інформацію про СОД ОСОБА_3 включено до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності як оцінювача, який має право здійснювати оцінку майна та майнових прав, в тому числі: оцінка колісних ТЗ (а.с. 56).

Відповідно до копії відповіді на адвокатський запит №133 від 24.12.2021 року ТОВ «Аудатекс Україна» в системі «Audatex» проводились розрахунки ремонтних калькуляцій по ТЗ «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 05.03.2018 року, 16.12.2019 року та 19.08.2021 року - ПрАТ «СК «Провідна», 12.12.2019 року ФОП ОСОБА_3 (а.с. 103).

За змістом копії Довідки ФОП ОСОБА_4 , виданої на адвокатський запит №412 від 14.05.2021 року про те, що автомобіль «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 2014 року випуску, що належить ОСОБА_1 , знаходився у ремонті сервісу ФОП ОСОБА_4 з 09.12.2019 року по 03.04.2020 року, при проведенні даного ремонту виконано робіт та використано матеріалів на суму 68190,00 грн. (а.с. 63).

Також в матеріалах справи міститься Висновок експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 07.03.2022 року №СЕ-19/109-21/10349-АВ, складений на виконання ухвали суду 14.09.2021 року про призначення судової експертизи за клопотанням ТОВ «Уніплит».

Згідно даного Висновку експерта ринкова вартість автомобіля «Volkswagen», модель «Touran», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 29.11.2019 року могла становити 274511,00 грн.; коефіцієнт фізичного зносу 0,51; вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок його пошкодження станом на 28.11.2019 року 240544,76 грн.; вартість матеріального збитку дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та втрати товарної вартості 145132,00 грн.; ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані станом на 28.11.2019 року могла становити 129000,00 грн. (а.с. 110-128).

Також представником позивача надано Акт здачі-прийняття виконаних робіт згідно Договору, Квитанцію до прибуткового касового ордеру №171 від 06.06.2022 року на суму 9800,00 грн. за надання правничої допомоги, копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та Посвідчення адвоката Керницького В.М., ордер серії ІФ №101523 від 26.04.2021 року (а.с. 41, 142, 143, 144).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення із ТОВ «Уніплит» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 140544,76 грн., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen» «Touran», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що мало місце 28.11.2019 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «Урал», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням працівника ТОВ «Уніплит», який виконував службові обов`язки, та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «СК «Провідна».

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 15.04.2020 року у справі №233/1210/17, зазначено, що не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

У такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 даного Закону).

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача внаслідок його пошкодження в ДТП 28.11.2019 року становить 240544,76 грн., що підтверджується Висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 07.03.2022 року №СЕ-19/109-21/10349-АВ, складеним на виконання ухвали суду 14.09.2021 року про призначення судової експертизи за клопотанням ТОВ «Уніплит» (а.с. 110-128).

При цьому ринкова вартість автомобіля станом на 29.11.2019 року могла становити 274511,00 грн., тобто є більшою від витрат на відновлювальний ремонт, отже такий ТЗ не може вважатися фізично знищеним.

Встановлено також, що ПрАТ «СК «Провідна» виплатила позивачу страхове відшкодування в межах страхової суми за мінусом франшизи в розмірі 93579,54 грн. (а.с. 64, 70-73).

Особа, яка керувала транспортним засобом «Урал», державний номерний знак НОМЕР_2 ( ОСОБА_2 ) на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Уніплит» та виконував свої трудові обов`язки, чого відповідач не заперечував.

При цьому місцевим судом вірно враховано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18).

Також судом взято до уваги практику Верховного Суду України та Верховного Суду, відповідно до якої страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець. Правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суду №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року, постанова Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15).

Таким чином висновки суду першої інстанції про те, що оскільки фактично завдана позивачу шкода перевищує виплату страхового відшкодування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля без урахування фізичного зносу та виплаченого страхового відшкодування, відповідають наведеним нормам права та встановленим обставинам справи.

Також наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо безпідставності звернення позивача до суду з даним позовом з огляду на виплату йому погодженої суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «Провідна».

Що стосується посилань апелянта на те, що Висновок судового експерта №СЕ-19/109-21/10349-АВ від 07.03.2022 року не є належним доказом у справі, оскільки стороною позивача експерту не надано необхідної інформації для проведення об`єктивної експертизи та приховано об`єкт експертизи (автомобіль), а за умов проведення ремонту транспортного засобу суд мав визначати розмір відновлювального ремонту на підставі документів, які підтверджують здійснення такого ремонту, то слід зазначити наступне.

Так, як вбачається з даного Висновку, оскільки автомобіль позивача знаходився у ремонті на сервісі з 09.12.2019 року по 03.04.2020 року і міг бути відновлений частково чи повністю після пошкоджень, отриманих в ДТП 28.11.2019 року, експертиза проводиться за письмовим дозволом на вирішення питань, поставлених перед експертом, без об`єкта дослідження. А в ухвалі суду від 03.12.2021 року на відповідне клопотання експерта зазначено, що у випадку, якщо ТЗ з будь-яких причин не може бути представлений на огляд, експертизу провести по матеріалах справи без об`єкта дослідження, що відповідає вимогам п. 3.5. Розділу ІІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика).

За змістом п. 5.1 Методики за рішенням особи, яка залучила експерта, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе у разі надання нею даних, необхідних для проведення дослідження.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Як вбачається з Висновку експерта №СЕ-19/109-21/10349-АВ від 07.03.2022 року, експерту були надані копії звіту №09/19 про оцінку вартості матеріального збитку від 12.12.2019 року, актів первинного та додаткового огляду ТЗ від 05.12.2019 року та від 12.12.2019 року, копія ремонтної калькуляції № від 19.08.2021 року, CD-R диск з фотографіями пошкодженого ТЗ (а.с. 111).

Отже вказаний висновок складено за наявності достатніх даних, необхідних для проведення дослідження.

Крім того, матеріали справи не містять належного підтвердження, що автомобіль Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 повністю відновлений, і вартість такого відновлення становить 68190,00 грн.

Посилання апелянта як на підставу вказаних фактів на Довідку ФОП ОСОБА_4 №412 від 14.05.2021 року таким вважатись не може, оскільки з неї вбачається лише, що даний автомобіль знаходився у ремонті сервісу з 09.12.2019 року по 03.04.2020 року; при проведенні даного ремонту виконано робіт та використано матеріалів на суму 68190,00 грн. (а.с. 63). Однак не зазначено, що автомобіль при виконаному обсязі робіт та вказаній сумі витрачених коштів повністю відремонтований.

Позивач завершення ремонту свого автомобіля заперечував.

Також такі спростовуються іншими доказами по справі, оскільки згідно розрахунків ПрАТ «СК «Провідна» від 05.12.2019 року та 12.12.2019 року вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу становила 173517,55 грн. (а.с. 64, 70-73), згідно Звіту (дослідження) №90/19 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного СОД ОСОБА_3 12.12.2019 року на замовлення ОСОБА_1 295981,74 грн. (а.с. 17-31), а згідно Висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 07.03.2022 року №СЕ-19/109-21/10349-АВ, складеного на виконання ухвали суду 14.09.2021 року про призначення судової експертизи за клопотанням ТОВ «Уніплит», 240544,76 грн. (а.с. 110-128).

Таким чином відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування Висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 07.03.2022 року №СЕ-19/109-21/10349-АВ, не спростовано визначений розмір матеріального збитку, а отже не доведено безпідставність звернення позивача до суду з даним позовом.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніплит» залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду від 7 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.