Ухвала

30 вересня 2022 року

місто Київ

справа № 691/995/21

провадження № 61-9372ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служби у справах дітей Мліївської територіальної громади Черкаської області, про виселення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із позовом, у якому просило виселити ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1 , зв`язку із порушенням умов договору іпотеки щодо реєстрації інших осіб в іпотечному житловому приміщенні без згоди на це іпотекодержателя.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, погодився із підставами відмови у задоволенні позову, додатково суд зазначив, що позивачем не доведено, що реєстрація у житловому будинку ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 порушує права позивача, перешкоджає йому у реалізації, у передбачений законом спосіб, прав іпотекодержателя.

Також апеляційний суд зазначив, що цей позов подано не з підстав звернення стягнення на предмет іпотеки, разом з цим правових підстав для такого виселення банком не зазначено.

Серед іншого суд апеляційної інстанції зазначив, що пункт 20.12 договору іпотеки, на який посилається позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, яким визначено обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя, не переважає правову позицію Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла, яке насамперед охоплює право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

21 вересня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків, викладених, у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 209/2032/14-ц, у якій зазначено, що за наявності в особи у власності іншого (інших) об`єкту житлової нерухомості, яким вона має право безперешкодно користуватись, така особа може підлягати виселенню з іпотечного житла без надання іншого житлового приміщення, оскільки така особа в результаті виселення не стає безхатченком, у неї відсутня потреба у забезпеченні житлом, отже, відсутні підстави вважати, що на таку особу буде покладено надмірний тягар, інше тлумачення положень частини другої статті 109 ЖК Української РСР допускало б покладення індивідуального надмірного тягаря на іпотекодержателя (нового власника), могло б поставити його у набагато гірше становище порівняно з особою, яка підлягає виселенню, і свідчило про порушення справедливо балансу між правами учасників спору; у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 442/328/19-ц, у якій зазначено, що частина друга статті 109 ЖК Української РСР не може бути підставою для відмови у виселенні особи, що має більше одного місця проживання, і не може бути підставою для звуження правомочностей власника; у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 344/12708/19, у якій зазначено, що для вирішення питання щодо визнання осіб такими, що втратили право користування майном (наслідок виселення), необхідно встановити, чи проживають та користуються відповідачі спірним житлом, чи мають вони інше житло, оцінити доводи сторін щодо співмірності втручання у мирне володіння майном і дотримання балансу між правом власності позивача на квартиру та правом користування цією квартирою відповідачами; у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 570/3689/16-ц, у якій суд касаційної інстанції погодився із висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачі підлягають виселенню, оскільки їх реєстрація в будинку, в тому числі реєстрація неповнолітньої дитини, була спрямована лише на те, щоб уникнути реалізації майна, на яке звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором; у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 щодо суперечливої та недобросовісної поведінки учасника договірних правовідносин; пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України - суд апеляційної інстанції не дослідив та не встановив чи проживають і користуються відповідачі спірним майном, чи мають вони інше житло.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1 частини другої статті 389 та пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 3, 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа - Служби у справах дітей Мліївської територіальної громади Черкаської області, про виселення, за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 червня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року.

Витребувати з Городищенського районного суду Черкаської області цивільну справу № 691/995/21.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко