Справа № 274/2214/22
Провадження № 2-др/274/9/22
УХВАЛА
Іменем України

20.09.2022 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області заяву ОСОБА_1 про компенсацію витрат на професійну правову допомогу, -

в с т а н о в и в :
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру присуджених аліментів на утримання дитини.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.07.2022 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру присуджених аліментів на утримання дитини було залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
21 .07.2022 року представник відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про компенсацію витрат на професійну правову допомогу, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, у якій вона просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати на правову допомогу на загальну суму 8200,00 грн.
Доводи заяви обґрунтовано тим, що в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру присуджених аліментів на утримання дитини. У з"язку з розглядом справи відповідачка понесла судові витрати на правову допомогу на загальну суму 8200 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано відповідні документи. Зазначають, що відповідачці стало відомо про залишення позовної заяви без розгляду лише 15.07.2022 під час судового засідання. Враховуючи обставини справи вказують, що позивач діяв недобросовісно та пред"явив заздалегідь необґрунтований позов. У позивача наявна протиправна мета - порушення прав та інтересів доньки відповідачки. Дії ОСОБА_3 були умисними, заздалегідь продуманими, з приховуванням фактів його дійсного матеріального забезпечення. Вказані доводи викладені у відзиві на позовну заяву.
04.08.2022 представником позивача ОСОБА_4 подано заперечення на заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої просять суд в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити. Свої заперечення обґрунтовують тим, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачка має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. Сторона відповідача в заяві про компенсацію витрат зазначила, що позивач діяв недобросовісно та пред"явив заздалегідь необґрунтований позов. У позивача була наявна протиправна мета - порушення прав та інтересів доньки відповідача. Із вказаними твердженнями не погоджуються, адже позов заявлявся не лише з підстав зміни матеріального стану платника аліментів. Однією з підстав для зменшення розміру аліментів слугували зміни сімейного стану. У позивача відбулася зміна сімейного стану, народження дитини - ОСОБА_5 , що є самостійною підставою для зміни розміру присуджених аліментів на утримання дитини. Окрім того не погоджуються з розміром заявлених витрат на оплату послуг адвоката ( а.с. 158-162).
15.08.2022 відповідачкою на адресу суду спрямовані пояснення щодо доводів представника позивача, викладених у запереченні на заяву про компенсацію витрат на професійну правову допомогу ( а.с. 170-175).
08.09.2022 представником позивача ОСОБА_4 подано заперечення на пояснення відповідачки ( а.с.217-218).
В судовому засіданні відповідачка та її представник ОСОБА_2 доводи заяви про компенсацію витрат на професійну правову допомогу підтримали з підстав зазначених в ній.
Позивач ОСОБА_3 та його представник, будучи належним чином обізнані про дату, час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з"явилися, причину неявки суду не повідомлено.
Дослідивши зміст поданої заяви, заслухавши учасників справи, суд дійшов наступних висновків.
Порядок розподілу судових витрат у разі залишення позову без розгляду регламентовано ст. 142 ЦПК України.
Так, відповідно до ч. 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до ч. 6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Таким чином, законодавцем у ст.142 ЦПК України чітко визначено порядок вирішення питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду.
Відповідно до ст.142 ЦПК України питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду вирішується, по-перше, на підставі відповідної заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, по-друге, за обов`язкової наявності необґрунтованих дій позивача.
Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача. Разом з цим в ЦПК України не визначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача.
В той же час, перелік дій сторони, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, наведений у ст. 44 ЦПК України, до яких залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1ст. 257 ЦПК України не віднесена.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Таким чином сам факт звернення позивача до суду з даним позовом, а в подальшому залишення позову без розгляду не може вважатись необґрунтованими діями.
Згідно із ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення і не свідчить про безпідставність та необґрунтованість позову. На цій стадії судового процесу суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви, не встановлює фактичні обставини, не досліджує надані докази та не надає доводам сторін відповідної оцінки, оскільки не розглядає спір по суті.
Тобто вирішення питання обґрунтованості чи безпідставності та доведеності заявлених позовних вимог входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті.
Як зазначив Верховний Суд в постанові від 26.09.2018 року у справі № 148/312/16-ц, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.
Під зловживанням процесуальними правами розуміється особлива форма цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.
Суду не надано і судом не здобуто доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача процесуальними правами, або що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача, тому не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими як внаслідок пред`явлення позову, так і внаслідок залишення позову без розгляду.
За таких обставин суд не вбачає підстав для компенсації за рахунок позивачів понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку із чим в її задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись, ст.ст. 44,137,141-142,257 258-261,354 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію витрат на професійну правову допомогу - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.
Повний текст ухвали суду виготовлено 22 вересня 2022 року.
Суддя Т.М. Вдовиченко