Житомирський апеляційний суд
Справа №276/2028/19 Головуючий у 1-й інст. Збаражський А. М.
Категорія 58 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 276/2028/19 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Барановський Ігор Іванович, до Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" про захист честі, гідності та ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Барановського Ігоря Івановича, на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року адвокат Барановський І.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що його довіритель обіймає посаду електрослюсаря у філії « Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат». До його обов`язків входить керування автомобілем КРАЗ-2555.

4 жовтня 2019 року, близько 14 год. 20 хв., при в`їзді позивача на вказаному автомобілі на промисловий майданчик підприємства, під час перевірки вказаного транспортного засобу, охоронник ОСОБА_2 зірвала пломбу паливного баку. Вказані події відбувалися у присутності начальника команди відділення охорони підприємства Зайнчуковського В.Л., який висловився на адресу позивача наступною фразою : « Якщо ви нормальний мужик, визнайте, що це ви зірвали пломбу та злили надлишок».

Представник позивача стверджує, що фактично останнього було звинувачено у здійсненні ним крадіжки пального. При цьому, таке звинувачення відбулося у присутності інших працівників підприємства. У подальшому, у письмових поясненнях працівники без достатніх підстав зазначили про те, що під час цього конфлікту ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, був неврівноваженим та звинувачував директора підприємства у вивезенні товарно-матеріальних цінностей.

Звертає увагу й на те, що ОСОБА_3 , в силу покладених на нього посадових обов`язків, викликає до себе неабияку довіру колективу та його висловлювання беззаперечно викликають інтерес працівників підприємства до вказаної події. Отже, безпідставні звинувачення у крадіжці пального, які не відповідають дійсності, призвели до приниження честі та гідності позивача й спричинили йому моральну шкоду.

Враховуючи вищезазначене, просив визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію, інформацію, поширену відповідачем у поясненні начальника команди відділення охорони підприємства Зайнчуковського В.Л. 8 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_1 наступного змісту : « це ви зірвали пломбу та злили надлишок».

Також просив зобов`язати відповідача спростувати інформацію стосовно ОСОБА_1 : « це ви зірвали пломбу та злили надлишок», у спосіб видачі інформаційного листа про те, що ОСОБА_1 за час роботи на підприємстві не вчиняв крадіжок пального, з опублікуванням у ньому резолютивної частини рішення суду, який довести до відома усіх працівників відповідача.

Окрім того, просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 15000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Володарсько-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 протягом 18 років перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем й користується авторитетом серед колег. Образливі слова начальника команди відділення охорони принизили його честь та спричинили моральні страждання, адже позивач не вчиняв крадіжки пального.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення адвоката Барановського І.І., колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду електрослюсаря ремонтно-механічного цеху філії « Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» ПАТ « Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

4 жовтня 2019 року, під час виконання позивачем трудових обов`язків, при в`їзді останнього на територію підприємства на автомобілі КрАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , між позивачем, охоронником підприємства ОСОБА_2 та начальником команди ВО ОСОБА_3 виникла конфліктна ситуація. У зв`язку з цим позивач звернувся до директора підприємства із заявою, в якій просив з`ясувати всі обставини конфлікту та вжити відповідні заходи.

8 жовтня 2019 року начальник команди ВО Зайнчуковський В.Л. надав письмові пояснення, в яких зазначив, що при чергуванні 4 жовтня 2019 року він допомагав охороннику ОСОБА_2 проводити перевірку автотранспорту, який перетинає КПП №2. О 14 год. 22 хв. на територію промислового майданчика підприємства заїхав автомобіль КрАЗ , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_1 . Водій проігнорував зупинку автомобіля біля естакади та проїхав 30 м., що ускладнило огляд вмісту кузова. Він зробив зауваження ОСОБА_1 та разом із ОСОБА_2 почали перевірку автомобіля й причепу. Оглянувши паливний бак, ОСОБА_2 доповіла, що при звірянні номера пломби із записом у подорожньому листі виявила, що пломба зірвана. У свою чергу, ОСОБА_1 повідомив про те, що йому нічого не відомо з даного приводу. Після заміру пального було виявлено, що все у нормі.

Також у вказаному письмовому поясненні ОСОБА_3 вказав, що звернувся до ОСОБА_1 із словами: « не потрібно робити винними інших людей, якщо ви нормальний мужик, визнайте, що це ви зірвали пломбу та злили надлишок».

З даного приводу також були надані письмові пояснення механіком ОСОБА_4 , інженером з безпеки руху ОСОБА_5 , охоронником ОСОБА_2 , начальником дільниці ОСОБА_6 , які зазначили про виникнення конфліктної ситуації.

У ст.34 Конституції України та ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

За змістом зазначених норм кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною 1 ст.277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів ( вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції.

За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Таким чином, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок не є підставою для захисту права на повагу до честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи питання про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена в судовому порядку. В свою чергу, достовірність оціночних суджень не може бути доведена.

Врахувавши наведені вище положення законодавства, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що висловлювання ОСОБА_3 : «це ви зірвали пломбу та злили надлишок», яке є частиною його висловлювання : «не потрібно робити винними інших людей, якщо ви нормальний мужик, визнайте …», є суб`єктивним словесним вираженням думки ОСОБА_3 , його особистим переконанням та оцінкою події, що сталася 4 жовтня 2019 року.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Барановського Ігоря Івановича, залишити без задоволення, а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: