Справа № 242/1487/22
Провадження № 2/242/819/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 2022 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на оплату комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на оплату комунальних послуг.

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що з 01.06.2019 р. (дата смерті спадкодавця) сторони стали співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу належить 2/3 частки квартири. Від початку співвласництва він самостійно сплачує комунальні послуги.

Просив стягнути з відповідачки 50 % від загальної суми оплачуваних ним комунальних послуг електроенергії - у розмірі 2847,36 грн. та 46,50 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 15.09.2022 р. відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.03.2000 р., квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 , його дружині ОСОБА_4 та сину ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення нотаріальної контори № 58/01-16 від 19.02.2020 р., ОСОБА_2 є онукою померлого ОСОБА_3 , звернулася із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу за № 76/2019. Свою частину спадщини, що складається з 2/3 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , померлий заповідав ОСОБА_2 , про що склав заповіт, посвідчений у реєстрі за № 314.

Позивачем в обгрунтування заявлених вимог надані квитанції про оплату комунальних послуг.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач власником 2/3 частки зазначеної квартири.

Позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (спірна квартира). Адресою проживання відповідача зазначено: АДРЕСА_2 . При цьому позивач просить стягнути з відповідача кошти на оплату комунальних послуг електроенергії. Доказів того, що відповідач користувалася даними послугами не надано.

Позивачем надано відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, наданий у цивільній справі № 242/3585/21, який суд не бере до уваги, оскільки дана справа розглядалася суддею Хацько Н.О. і на підставі нього було зроблено висновок в іншій справі. Сама відповідачка відзив на дану позовну заяву не надала.

Отже з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано доказів в обгрунтування заявлених вимог та звернення до відповідача з пропозицією про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а також розділення особового рахунку та відмови від цього. Відсутнє рішення суду про виділення часток внатурі для визначення конкретної житлової площі, якою користуватиметься кожен з співвласників, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні, порядок користування квартирою між співвласниками не встановлений.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Розподіл оплати житлово-комунальних послуг це процедура за якої між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку може бути здійснено розподіл витрат на утримання спільного майна. Розподіл оплати може бути здійсненим присвоєнням окремих особових рахунків на оплату комунальних послуг.

Співвласники у разі бажання упорядкувати свої обов`язки зі сплати комунальних платежів мають право звернутись до підприємств, які надають комунальні послуги, особисто та надати необхідні правовстановлюючі документи для укладення відповідних договорів на погоджених сторонами умовах та відкриття окремих особових рахунків , якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних-житлових послуг. Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору.

Для поділу рахунків до ЖЕК повинні бути здані заяви від усіх співвласників житла.

Вирішити питання про поділ особових рахунків як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні.

Питання розподілу особових рахунків є наслідком вирішення питання щодо встановлення порядку користування квартирою між співвласниками. При подачі позовної заяви, питання про необхідність поділу особових рахунків, має бути поставлено чітко і коректно.

Після винесення позитивного рішення про поділ особового рахунку, квартира або будинок, залишається у загальному користуванні, але кожен власник стає власником своєї частини житла та здійснює оплату за неї.

Системний аналіз зазначених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні, вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 711/8946/18.

При вирішенні спору у даній справі, суд, відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, керується принципами диспозитивності та змагальності, розглядає справу в межах заявлених вимог та встановлених в судовому засіданні фактичних обставин (доказів).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.

З огляду на наведене, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та їх передчасність, що є підставою для відмови їх задоволенні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 526, 714 ЦК України, ст.ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення коштів на оплату комунальних послуг відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 28.09.2022 р.

Суддя В.Г.Черков