Справа № 351/2385/13-ц
Провадження № 22-ц/4808/991/22
Головуючий у 1 інстанції КАЛИНОВСЬКИЙ М. .
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Шандалович В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Роскрут Вікторії Вікторівни на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2022 року, постановлену суддею Калиновським М.М.,

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги мотивував тим, що рішенням Снятинського районного суду від 18.02.2014р. у справі № 351/2385/13-ц позовну заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю, звернуто стягнення на заставлене майно, транспортні засоби, що належать ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010/14-10/393G93 від 29.07.2008р., кредитним договором № 010/14-10/412G93 від 29.07.2008р. та кредитним договором № 010/14-10/394G94 від 30.07.2008р.

Ухвалою Снятинського районного суду від 26.09.2018р. замінено стягувача за виконавчим листом № 351/2385/13-ц, виданим 18.04.2014 р. Снятинським районним судом Івано-Франківської області на виконання рішення суду у справі № 351/2385/13-ц від 18.02.2014., а саме Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, 9, ідентифікаційний код - 14305909) його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (м. Київ, бульвар Л.Українки, буд. 34, офіс 212, ідентифікаційний код -40658146).

09 березня 2021 року стягувачем у виконавчому провадженні ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» видано боржнику - заставодавцю заяву, за змістом якої стягувач -заставодержатель не має претензій та будь-яких інших вимог як до заставодавця, надає згоду на розпорядження транспортними засобами та фактичне припинення договірних відносин, які виникли на підставі договорів застави транспортними засобами.

Заявник вважає, що виконавчий лист у справі № 351/2385/13-ц є таким, що не підлягає виконанню повністю у зв`язку з відсутністю матеріальної передумови для виконання рішення. Тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника виплачувати кошти стягувачу, оскільки майнові претензії у стягувача - заставодержателя до боржника-заставодавця відсутні.

Просить визнати виконавчий лист від 18.04.2014р. у справі №351/2385/13-ц таким, що не підлягає виконанню (а.с.36-39,том.3).

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2022 року заяву залишено без задоволення (а.с.76-77,том.3).

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Роскрут В.В. подала апеляційну скаргу, у якій посилається на необґрунтованість ухвали суду, порушення норм процесуального права.

Апелянт вказує, що суд не взяв до уваги, що поза межами примусового виконання судового рішення стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» та боржник ОСОБА_1 врегулювали виконання обов`язку боржника щодо виконання рішення Снятинського районного суду у справі №351/2385/13-ц, на підставі якого 18 квітня 2014 року був виданий виконавчий лист.

Відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.03.2021 року запис про заставу рухомого майна транспортних засобів втратив чинність.

Вказує, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю чи частково за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішити ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу,якою задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню (а.с.82-84,том.3).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Снятинського районного суду від 18.02.2014р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/14-10/394G94 від 30.07.2008 року в сумі 1 957 297 грн. 83 коп., заборгованість за кредитним договором №010/14-10/412G93 від 07.08.2008 року в сумі 1 152 006 грн. 57 коп. та заборгованість за кредитним договором №010/14-10/393G93 від 29.07.2008 року в сумі 2 181 198 грн. 65 коп. за рахунок звернення стягнення на рухоме майно, що є предметом застави за договором застави транспортних засобів з майновим поручителем від 03.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь С.П. за реєстровим № 1820, за договором застави транспортного засобу з майновим поручителем від 18.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь С.П. за реєстровим № 555. за договором застави транспортних засобів з майновим поручителем від 03.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь С.П. за реєстровим № 1819 та за договором застави транспортних засобів з майновим поручителем від 18.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Білоконь С.П. за реєстровим № 554 зі змінами і доповненнями, а саме:

- сідловий тягач Е, марки MAN 19.464, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 15 жовтня 2008 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 , видане 15.10.2008 року;

- н/причіп бортовий Е, марки SCHMITZ, 1995 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 14 жовтня 2009 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_6 , видане 14 жовтня 2009 року;

- сідловий тягач Е, марки VOLVO FH, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 23 червня 2011 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_9 , видане 23 червня 2011 року;

- н/причіп бортовий Е, марки PANAV, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 02 жовтня 2010 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_12 , видане 02 жовтня 2010 року;

- причіп бортовий Е, марки WECON AWZ 218 LZ, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 27 листопада 2008 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_15 , видане 27 листопада 2008 року;

- автомобіль бортовий С, марки MAN TGA 26.430, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_16 , реєстраційний номер НОМЕР_17 , зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 27 травня 2010 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_18 , видане 27 травня 2010 року;

- автомобіль бортовий С, марки MAN TGA 26.430, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_19 , реєстраційний номер НОМЕР_20 , зареєстрований в Коломийському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 29 липня 2010 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_21 , видане 29 липня 2010 року;

- причіп бортовий, марки SOMMER 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_22 , реєстраційний номер НОМЕР_23 , зареєстрований в Коломия МРЕВ ДАІ ГУ УМВС в Івано-Франківській області 19 вересня 2006 року, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_24 , видане 19 вересня 2006 року (а.с.93-95,том.1).

На підставі вказаного рішення виданий виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання; виконавче провадження відкривалося, однак 23.11.2015 року виконавчий лист повернуто стягувану у зв`язку із відсутністю авансування витрат на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»; 06.11.2016 року відкрито виконавче провадження повторно, здійснювалися виконавчі дії, зокрема арештовано майно боржника, а саме транспортні засоби, які перебували у заставі; здійснювалася реалізація описаного й арештованого майна (а.с.28,29, 30-31, 34-35, 37-52, 53-115 том 2)

Ухвалою Снятинського районного суду від 26.09.2018 року замінено стягувача за виконавчим листом №351/2385/13-ц, а саме Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (м. Київ, вул. Лєскова, 9, ідентифікаційний код - 14305909) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (м. Київ, бульвар Л.Українки, буд. 34, офіс 212, ідентифікаційний код -40658146) (а.с.185, том.1).

У подальшому, 18.07.2019 року, стягувачем вищезазначений виконавчий лист повторно пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукому О.В., яким було відкрито виконавче провадження №59682718, про що винесено постанову від 31.07.2019р. (а.с.42-43, 44-48, том 3).

09 березня 2021 року приватним виконавцем на підставі заяви стягувача повернуто виконавчий документ ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" (а.с.51,том.3).

У постанові про повернення виконавчого документа стягувану вказано, що згідно відмітки у виконавчому документі з боржника частково стягнуто суму боргу в розмірі 367 138,98 грн, залишок боргу становить 4923364,07 грн; припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання, припинена реалізація майна боржника, а саме окремих транспортних засобів.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.03.2021р. виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 09.03.2024р (а.с.49-50,том.3).

Відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.03.2021 року запис про заставу рухомого майна транспортних засобів втратив чинність (а.с.52,том.3).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд виходив з положень п.1 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ст.432 ЦПК України, зазначивши, що закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, а лише наявні обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом, дійшов висновку про безпідставність заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Правовідносини, які виникли у даній справі на стадії виконання судового рішення, регламентовані положеннями розділу VI ЦПК України та нормами Закону України « Про виконавче провадження».

Статтею 39 Закону України « Про виконавче провадження» передбачені обставини, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Ці обставини, в залежності від достатніх для цього підстав, можна умовно поділити на дві групи: в одних випадках виконавець приймає таке рішення самостійно ( пункти 1,3,4,6,7 частини 1 статті 39 цього Закону), в інших лише на підставі судового рішення ( пункти 2,5,10 даної норми).

Закінчення виконавчого провадження здійснюється постановою виконавця, а підстави закінчення встановлюються в залежності від об`єктивних обставин та не мають альтернативного характеру.

Однією із підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України « Про виконавче провадження»).

Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ( пункт 5 частини 1 статті 39 вказаного Закону).

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У судовій практиці наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню); помилкова видача виконавчого листа за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; видача виконавчого листа на підставі рішення, яке в подальшому було скасоване; помилкової видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сукупний аналіз змісту статті 39 Закону України « Про виконавче провадження» та статті 432 ЦПК України свідчить про те, що добровільне виконання боржником зобов`язань за судовим рішенням поза межами процедури примусового виконання рішення органами виконавчої служби є підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 432 ЦПК України, а фактичне виконання рішення на стадії примусового виконання (за наявності відкритого виконавчого провадження) позбавляє таке виконання ознак добровільності та є підставою для закінчення провадження згідно зі статтею 39 Закону України « Про виконавче провадження».

На момент відкриття виконавчого провадження зобов`язання не було виконане, а сплата боржником коштів після пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не може вважатися добровільним виконанням грошового зобов`язання, що, у свою чергу, виключає можливість застосування правил статті 432 ЦПК України.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа.

На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Суду не представлено жодних доказів, що стягувач не має майнових претензій до боржника за виконавчим листом і що рішення суду виконане у повному обсязі.

Таким доказом може бути укладення мирової угоди між сторонами виконавчого провадження на стадії виконання рішення суду (у процесі виконання відповідно до статті 434 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Роскрут Вікторії Вікторівни залишити без задоволення, а ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2022 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.