Справа № 135/766/22
Провадження № 2/135/276/22
РІШЕННЯ

іменем України

19.09.2022 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

розглянувши в залі суду в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

1.Виклад позиції позивача.

19 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом, у якому просить визнати відповідачів такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами. Вказану квартиру він придбав у відповідачів на підставі договору-купівлі продажу від 11.08.2022, за умовами якого останні зобов`язалися знятися з реєстраційного обліку у даній квартирі в термін до 15.08.2022. Однак до цього часу відповідачі з реєстраційного обліку у даній квартирі не знялись, чим порушують умови вказаного вище договору та безпричинно перешкоджають йому в реалізації права користування нерухомим майном. Вважає, що відповідачі втратили право користування даним житловим приміщенням з моменту укладення договору купівлі-продажу та не являються йому близькими родичами щоб бути зареєстрованими та проживати у квартирі, а тому він, як власник житла, змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

2. Виклад позиції відповідача

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавали.

ІІ. Заяви, клопотання сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бодачевський Р.В. подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.08.2022 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 19.09.2022 без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог.

Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 29.08.2022.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами.

Відповідачами відзив на позов у встановлений судом строк не подано, хоча ухвала про відкриття провадження у справі з пропозицією подати відзив ними отримана, про що свідчать відповідні їхні розписки.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно п. 14 договору купівлі продажу вказаної вище квартири, який укладений 11.08.2022 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останні зобов`язувались знятися з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі в термін до 15.08.2022.

Згідно довідок № 23-17-458 та № 23-17-469 від 26.08.2022, виданих Відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення права. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому у своїх рішенням Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "СпорронгіЛьоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України).

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ст.380 ЦК України).

Частинами 4 та 5 ст.9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на вказане вище, суд вбачає підстави для задоволення позову і приходить до висновку, що оскільки позивачу на праві власності належить квартира, а відповідачі права власності на будь-яку частину квартири не мають, свої домовленості з позивачем про добровільне зняття з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі порушують, їх реєстрація у даній квартирі чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності майном, а тому відповідачі повинні бути визнаними такими, що втратили право користування квартирою.

VІ. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

При зверненні з цим позовом до суду позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1984 грн 80 коп., що підтверджується квитанцією від 19.08.2022 за № 0.0..1.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1984 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141,142, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992 грн 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення складено та підписано суддею 19.09.2022.

Суддя