Справа № 755/6625/22
Провадження № 2/755/4999/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.,

при секретарі - Кошель К.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше

50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення

з 28 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовує тим, що починаючи з 02 жовтня 2009 року він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився спільний син ОСОБА_3 . Рішенням суду

від 24 травня 2013 року шлюб між ними розірвано, а рішенням суду від 09 серпня 2016 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн щомісячно. Рішенням суду від 04 липня 2022 року позивача звільнено від сплати аліментів.

Починаючи з 28 жовтня 2021 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 та повністю перебуває на його утриманні. Відповідач ОСОБА_2 не спілкується з сином, не приймає жодної участі у його вихованні. На підставі висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації малолітнього ОСОБА_3 повернуто батькові ОСОБА_1 . Мати дитини матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, відповідач ОСОБА_2 працездатна, інших осіб на її утриманні немає, а тому, на думку позивача, вона здатна виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини свого заробітку (доходу).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

21 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явилася, відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся на адресу відповідача, повернувся до суду не врученим, з поштовою відміткою - «За закінченням терміну зберігання». Будь-яких заяв про розгляд справи за відсутності відповідача та/або відкладення судового засідання до суду не надходило.

Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, постановив розглянути справу заочно, згідно із статтями 223 та 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_3 народився

ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн щомісячно, що стягуються на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2011 року у справі № 2-7252/11.

З відповіді на запит адвоката Сокура С.В., яка надана Центром захисту дітей «Наші діти»

від 28 грудня 2021 року № 418, вбачається, що на підставі клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 28 жовтня 2021 року № та акту про факт передачі дитини від 28 жовтня 2021 року до центру захисту дітей «Наші діти» був зарахований малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до наказу

від 28 жовтня 2021 року № 63 ОСОБА_3 був зарахований у відділення соціально-психологічної реабілітації, група № 3.

У відповіді, наданій Центром захисту дітей «Наші діти» від 28 грудня 2021 року № 418, на адвокатський запит зазначено, що на підставі висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 11 листопада 2021 року № 103/9265/41/3 та акту про факт передачі дитини від 12 листопада 2021 року ОСОБА_3 був переданий батькові ОСОБА_1 .

Крім того, у даній відповіді на адвокатський запит вказано, що громадянка ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала дитину в центрі «Наші діти» протягом всього часу його перебування в закладі.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про повернення дитини (протокол засідання Комісії від 10 листопада

2021 року № 24) від 11 листопада 2021 року № 103/9265/41/3, Орган опіки та піклування вважає за можливе повернути малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_1 .

З довідки від 09 грудня 2021 року № 2244 встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм батьком ОСОБА_1 .

З довідки від 21 лютого 2022 року № 15 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 6-Б класі Зазимського навчально-виховного об`єднання Броварського району Київської області.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України

від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

За змістом частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає разом зі своїм сином, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Через нехтування виконанням своїх батьківських обов`язків, висновком Органу опіки та піклування дитину повернуто батькові ОСОБА_1 , позивачу у справі, з яким малолітній ОСОБА_3 на даний час проживає. Батько повністю займається вихованням та матеріальним утриманням дитини.

Відповідач інших дітей не має, є працездатною, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб також не має, принаймні доказів протилежного суду не надано.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.

Аліменти повинні бути стягнуті у частці від доходу платника аліментів, тобто у спосіб, обраний позивачем.

Враховуючи викладене вище обставини, що зазначені позивачем, суд приходить до висновку, що присудження аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача відповідає інтересам дитини і не порушує права кожної із сторін. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 21 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить розпочати стягнення аліментів з 28 жовтня 2021 року, тобто з того часу, коли його малолітній син ОСОБА_3 почав проживати з ним. Однак, така вимога задоволенню не підлягає, оскільки законом чітко визначено, що аліменти стягуються з дати пред`явлення позову до суду. В даному конкретному випадку, позивач має право звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів за минулий період.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 180-185, 191 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні

40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 27 вересня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова