Справа № 544/764/22
№ 2/544/240/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 вересня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О. О.,

за участі секретаря - Костенко Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державний реєстратор відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 25/50 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , та невизначеної частки земельної ділянки, площею 0,1135 га, кадастровий номер :50:019:0139, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору дарування від 27 грудня 1979 року ОСОБА_2 належали 12/50 часток вищезазначеного житлового будинку. Відповідно до рішення Пирятинського районного суду від 23 грудня 2011 року та рішення Пирятинського районного суду від 19 травня 2014 року, ОСОБА_2 в порядку спадкування щодо майна своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала 1/2 частина спадкового майна від 26/50 часток вищезазначених житлового будинку та земельної ділянки, тобто 13/50 часток, але державним реєстратором Реєстраційної служби Пирятинського РУЮ Полтавської області 15 липня 2014 року помилково було зареєстровано право власності на ім`я ОСОБА_2 : - 26/50 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 26/50 часток земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_2 помер, виправити помилку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на даний час не можливо, що також унеможливлює оформлення позивачкою спадщини після свого чоловіка. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на ім`я ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 26/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 38, за номером запису про право власності 6354292, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на ім`я ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 26/50 часток земельної ділянки по АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 38, за номером запису про право власності 6355218, і визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на 25/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 25/50 часток земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Пирятинської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, при вирішення справи поклався на розсуд суду.

Третя особа - Державний реєстратор відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Правдіна-Велігоцька А. А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила слухати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до договору дарування від 27 грудня 1979 року, ОСОБА_2 належало 12/50 часток житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2011 року, додаткового рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 травня 2014 року та додаткового рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 червня 2014 року, за ОСОБА_2 було визнано право власності у порядку спадкування на Ѕ частину майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що складалося, зокрема, із 26/50 частин житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 та з 26/50 частин земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9, 29-31,32).

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1135 га, кадастровий номер :50:019:0139 по АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 на підставі державних актів ПЛ №105944, ПЛ №105943, виданих Пирятинською міською радою Полтавської області 16 лютого 2007 року (а.с. 17-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджено свідоцтвом про його смерть (а.с. 6).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, а також батьки.

Позивачка по справі, яка є дружиною померлого (а. с. 5), в установленому законом порядку прийняла спадщину та звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак отримала відмову. Нотаріус у відповіді на звернення зазначив про неможливість достеменно визначити склад спадщини померлого ОСОБА_2 , так як відповідно до рішень Пирятинського районного суду Полтавської області від 23.12.2011, 19.05.2014 та 18.06.2014, ОСОБА_2 в порядку спадкування щодо майна своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала 1/2 частка спадкового майна від 26/50 часток вищезазначених житлового будинку та земельної ділянки, тобто 13/50 часток, але в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , державним реєстратором Реєстраційної служби Пирятинського РУЮ Полтавської області, 15 липня 2014 року помилково було зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на 26/50 часток житлового будинку за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 38, за номером запису про право власності 6354292; на 26/50 часток земельної ділянки за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 38, за номером запису про право власності 6355218 (а.с. 23), що унеможливлює оформлення позивачкою спадщини після смерті свого чоловіка.

Після встановлення вказаних фактів, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п.3 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, є припинення дії, яка порушує право.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , успадкувавши після своєї матері 1/2 частину спадкового майна від 26/50 часток житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , тобто 13/50 часток, у встановленому законом порядку зареєстрував своє право власності на нього, про що до Державного реєстру речових прав були внесені відповідні відомості, однак при цьому державним реєстратором була допущена помилка, а саме за ОСОБА_2 було зареєстровано не 25/50 частин належного йому майна ( 12/50 частин відповідно до договору дарування та 13/50 частин у порядку спадкування після смерті матері), а 26/50 частин, що фактично призвело до перешкод в реалізації своїх спадкових прав позивачкою після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

За встановлених обставин, враховуючи вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що помилкове рішення державного реєстратора призвело до порушення законних прав та інтересів позивачки, як спадкоємця майна свого чоловіка, а тому порушені права позивачки підлягають захисту шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на 25/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та на 25/50 часток земельної ділянки по АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проаналізувавши вищенаведені обставини та матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що оскільки позивачка, яка є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, проте з незалежних від неї причин їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, при цьому обраний позивачем спосіб захисту її прав є належно обраним, а тому за нею слід визнати право власності у порядку спадкування на 25/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 25/50 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 6-13, 81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державний реєстратор відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на ім`я ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 26/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 38, за номером запису про право власності 6354292.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на ім`я ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 26/50 частин земельної ділянки кадастровий номер :50:019:0139 по АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 38 за номером запису про право власності 6355218

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 25/50 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, яке в цілому складається з житлового будинку «В-1» загальною площею 141,9 кв.м., житловою площею 77,2 кв.м., прибудови «в», прибудови «б», сараю «Б», сараю «Г», убиральні «Д», сажу «К», сажу «Л», огорожі №1, огорожі №2, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 25/50 частин

земельної ділянки, площею 0,1135 га, кадастровий номер :50:019:0139, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Сайко