Справа № 715/542/22
Провадження № 2/715/205/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернiвецької області в складі:

судді Григорчак Ю.П.

секретар судового засідання Ткач О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Первинна профспілкова організація працівників ДП «Адміністрація морських портів України», про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даними позовними вимогами, мотивуючи їх тим, що з 23 липня 2017 року він працював у ДП «АМПУ», 01 квітня 2019 року його переведено на посаду інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ». 15 грудня 2020 року його звільнили за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників). Вважає, що його звільнення з посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників) було незаконним, оскільки при скороченні чисельності чи штату працівників ДП «АМПУ» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не враховано його переважне право на залишення на роботі. Окрім цього, розірвання трудового договору з ініціативи ДП «АМПУ» з ним відбулося без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) та скорочення чисельності чи штату працівників ДП «АМПУ» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, при якому його було звільнено, носить формальний та штучний характер. З огляду на вказане, вважає, що він повинен бути поновлений на посаді інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Просить суд визнати протиправним та скасувати наказ по Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» від 10.12.2020 року № 767-к «Про звільнення», яким його звільнено з посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; визнати протиправним та скасувати наказ по Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» від 15.12.2020 року № 774-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 10.12.2020 № 767-к «Про звільнення», яким змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; поновити його на посаді інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

30 травня 2022 року представник ДП «АМПУ» направив до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому вказав, що процедура звільнення ОСОБА_1 відбувалася згідно норм чинного законодавства, йому було запропоновано перелік вакантних посад для переведення, однак він відмовився від них. Також зазначав, що ДП «АМПУ» отримало згоду профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 , тому вважає всі посилання ОСОБА_1 безпідставними та необґрунтованими, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

15 червня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Маркідонов О.В. направив до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що ОСОБА_1 з боку ДП «АМПУ» не були запропоновані усі вакантні посади, які з`явилися на підприємстві протягом періоду з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 відмовився від переведення на іншу роботу в ДП «АМПУ» згідно переліків вакантних посад та письмове подання ДП «АМПУ» про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 розглядалося виборним органом первинної профспілкової організації за його відсутності. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені в позові, просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Також пояснив, що із переліком запропонованих посад він ознайомився 09 жовтня 2020 року, про що зробив відмітку на кожному аркуші переліку. Переліки посад, які додані відповідачем до відзиву, він бачить вперше в судовій справі та вони є відмінними від тих, що пропонувались йому після 09.10.2022 року. Так, в наданих переліках є посади в новоствореному структурному підрозділі - службі аналізу та управління ризиками, які за своїми функціональними обов`язками та кваліфікаційними критеріями повністю відповідають посаді, яку він обіймав до звільнення, та він би погодився на переведення на ці посади, проте фактично посади в новоствореному структурному підрозділі відповідачем були приховані від нього.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 не визнав позовні вимоги, вказав, що звільнення ОСОБА_1 проводилося згідно норм чинного законодавства, тому просив суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю, а також у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Представник третьої особи Первинної профспілкової організації працівників ДП «АМПУ» в судове засідання не з`явився, однак направив до суду пояснення третьої особи, в якій просить суд відмовити у задоволені позову у зв`язку із його необґрунтованістю та безпідставністю.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти, визначив наступний зміст правовідносин та визначив наступні правові норми, що їх регулюють.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно запису у трудовій книжці №18 26 липня 2017 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду інженера з фінансово економічної безпеки відділу економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ».

Відповідно до запису № 19 у трудовій книжці ОСОБА_1 наказом по ДП «АМПУ» від 01.04.2019 року № 242-к його переведено на посаду інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ».

Згідно запису № 20 у вказаній трудовій книжці наказом по ДП «АМПУ» від 10.12.2020 року № 767-к ОСОБА_1 звільнений за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників).

У відповідності до запису № 21 у трудовій книжці запис за № 20 є недійсним, а ОСОБА_1 звільнений за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників). Підстава для внесення запису № 11 - наказ по ДП «АМПУ» від 15.12.2020 року № 774-к.

Відповідно до пункту 1 наказу по ДП «АМПУ» від 10.12.2020 року № 767-к «Про звільнення» ОСОБА_1 , інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління, звільнено 10.12.2020 року за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників).

Відповідно до пункту 1 наказу по ДП «АМПУ» від 15.12.2020 року № 774-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 10.12.2020 № 767-к «Про звільнення» у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 , інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління, у пункті 1 наказу по ДП «АМПУ» від 10.12.2020 року № 767-к «Про звільнення» слова та цифри «10 грудня 2020 року» замінено словами та цифрами «15 грудня 2020 року».

Отже, з 15.12.2020 року ОСОБА_1 є звільненим з посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» за пунктом 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників) на підставі наказів по ДП «АМПУ» від 10.12.2020 року № 767-к та від 15.12.2020 року № 774-к.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18.

Судом встановлено, що відповідачем своєчасно та належним чином повідомлено позивача про наступне вивільнення, але не виконано обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення.

Так, згідно наказу ДП «АМПУ» від 01 жовтня 2020 року №639-к в штатній структурі ДП було створено новий структурний підрозділ - служби аналізу та управління ризиками. В межах новоствореного структурного підрозділу, починаючи з 12 жовтня 2020 року, запроваджено: посада начальника відділу контролю служби аналізу та управління ризиками; дві посади старших інспекторів відділу контролю служби аналізу та управління ризиками; дві посади провідних інспекторів з охорони морських портів сектору охорони морських портів. Аналіз змісту функціональних обов`язків, передбачених новоствореними посадами, вказує на те, що вони в значній мірі збігаються із посадовими обов`язками, які виконував ОСОБА_1 на посаді інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ», та відповідають його професії і спеціальності.

Відповідно до додатків до відзиву на позовну заяву, поданих суду відповідачем ДП «АМПУ», 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 був ознайомлений із попередженням від 09 вересня 2020 року про скорочення з 10 грудня 2020 року посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ», на даному попереджені міститься його підпис у графі «з попередженням та із запропонованими посадами ознайомлений» та «не згоден» у графі «на переведення на одну із запропонованих посад», до попередження додавався перелік вакантних посад на 1 аркуші (а.с.33-35, Том 1).

Відповідно до додатків до відзиву на позовну заяву, поданих суду відповідачем ДП «АМПУ», 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 був ознайомлений із повідомленням про наступне вивільнення від 09 вересня 2020 року, в якому міститься його підпис у графі «з повідомленням про наступне вивільнення ознайомлений», до якого було додано перелік вакантних посад ДП «АМПУ» на 9 аркушах, з якими ОСОБА_1 був ознайомлений (а.с.36-44 Том 1).

Відповідно до додатків до відзиву на позовну заяву, поданих суду відповідачем ДП «АМПУ», 29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було надано на ознайомлення лист від 27 жовтня 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 26 жовтня 2020 року на 10 аркушах, в листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та «не згоден» у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (а.с.42-52 Том 2).

Відповідно до додатків до відзиву на позовну заяву, поданих суду відповідачем ДП «АМПУ», 06 листопада 2020 року ОСОБА_1 було надано на ознайомлення лист від 03 листопада 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 02 листопада 2020 року на 11 аркушах, в листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та «не згоден» у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (а.с.53-64 Том 2).

Відповідно до додатків до відзиву на позовну заяву, поданих суду відповідачем ДП «АМПУ», 10 листопада 2020 року ОСОБА_1 було надано на ознайомлення лист від 06 листопада 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 06 листопада 2020 року (додатковий) на 1 аркуші, в листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (а.с.65-66 Том 2).

Відповідно до додатків до відзиву на позовну заяву, поданих суду відповідачем ДП «АМПУ», 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 було надано на ознайомлення лист від 11 листопада 2020 року із додатками, в яких містився перелік вакантних перелік вакантних посад ДП «АМПУ» станом на 09 листопада 2020 року на 13 аркушах, в листі міститься його підпис у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад» (а.с.67-80 Том 2).

В матеріалах справи також міститься лист від 18 листопада 2020 року про ознайомлення ОСОБА_1 із вакантними посадами ДП «АМПУ» станом на 16 листопада 2020 року на 13 аркушах, з яким ОСОБА_1 не був ознайомлений, в листі відсутні його підписи у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад». (а.с.81-94 Том 2).

В матеріалах справи також міститься лист від 09 грудня 2020 року про ознайомлення ОСОБА_1 із вакантними посадами ДП «АМПУ» станом на 09 грудня 2020 року на 12 аркушах, з яким ОСОБА_1 також не був ознайомлений, в листі відсутні його підписи у графі «з переліком вакантних посад ознайомлений» та відсутні записи у графі «на переведення на одну із запропонованих посад». (а.с.96-108 Том 2).

Аналізуючи зазначені вище подані відповідачем докази, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Так, лише в переліку вакантних посад, з якими позивач ознайомився 09 жовтня 2020 року, містяться підписи останнього на кожному аркуші переліку, що свідчить про ознайомлення ОСОБА_1 саме з цим переліком. При цьому суд зазначає, що наказом ДП «АМПУ» від 01 жовтня 2020 року №639-к в штатній структурі ДП вже було створено новий структурний підрозділ - служба аналізу та управління ризиками та визначено 5 посад в ньому, які запроваджувались з 12.10.2020 року та цілком могли бути запропоновані позивачу, проте в переліку були відсутні. В додатку запропонованих посад до попередження віл 05 жовтня 2020 року взагалі зазначено лише дві посади, що не відповідають спеціальності позивача.

В подальшому, на підтвердження обґрунтованості своїх заперечень, відповідач надає переліки вакантних посад станом на 26 жовтня (без зазначення вакантних посад в службі аналізу та управління ризиками з невідомих представнику відповідача причин), станом на 02 листопада (без зазначення вакантних посад в службі аналізу та управління ризиками з невідомих представнику відповідача причин), станом на 06 листопада (додатковий), на 09 листопада, на 16 листопада, на 09 грудня, в яких вже вказані зазначені посади. При цьому представник відповідача під час розгляду справи стверджував, що саме з цими переліками ознайомлювався ОСОБА_1 . Проте, суд відхиляє такі посилання відповідача з огляду на наступне. Єдиним належним та достовірним доказом ознайомлення позивача з переліком існуючих на підприємстві посад є такий перелік (без зазначення в ньому посад в службі аналізу та управління ризиками) із особистими підписами ОСОБА_1 на кожному аркуші від 09.10.2020 року. В обґрунтування своїх доводів стороною відповідача надані письмові попередження ОСОБА_1 про вивільнення з посиланням на переліки пропонованих йому вакантних посад від 05 жовтня 2020 року, 29 жовтня 2020 року, 06 листопада 2020 року, 10 листопада 2020 року, 18 листопада 2020 року (з підписами та зауваженнями позивача) та два попередження взагалі без будь-яких підписів позивача та дат складання цих документів. При цьому суд вважає, що відповідачем не доведено в ході розгляду справи, що попередження про вивільнення працівника та переліки вакантних посад, які додані ним до відзиву та які, як стверджує відповідач, саме в такому вигляді та такого змісту були у відповідні дати надані для ознайомлення ОСОБА_1 , є невід`ємними одне від одного. В основу своїх висновків суд ставить також і той факт, що навіть в наданих самим же відповідачем переліках вакантних посад станом на 05, 09, 26 жовтня 2020 року, 02 листопада відсутні посади служби аналізу та управління ризиками, а такі посади з`являються вже в додатковому переліку станом на 06 листопада.

Відтак, суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт виконання ним вимог статті 49-2 КЗпП України.

Отже, оцінивши вище викладене у сукупності, суд приходить до переконання, що звільнення позивача за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України було проведено з порушенням вимог ст. 49-2 КЗпП України, а тому наказ про звільнення ОСОБА_1 №767-к від 10.12.2020 року та наказ про внесення змін до наказу про звільнення ОСОБА_1 №774-к від 15.12.2020 року підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до практики Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 808/2741/16, у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду, а якщо підприємство, установа реорганізовано - рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Заробітна плата згідно статті 115 КЗпП України виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п.8 розділу IV Постанови КМ України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно відзиву на позовну заяву, який був направлений на адресу суду 30 травня 2022 року представником ДП «АМПУ», середньоденний заробіток ОСОБА_1 на момент звільнення складає 1 673,93 грн.

З 16 грудня 2020 року по 16 грудня 2021 року було 252 робочих днів, згідно розрахунку за вказаний вище період середній заробіток буде становити 252х1673,93=421 830,36 грн.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_1 в позовній заяві просить стягнути з ДП «АМПУ» на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 390 706,60 грн., тобто сума в розмірі 421 830,36 грн. виходить за межі позовних вимог, тому, з огляду на принцип диспозитивності, з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 390 706,60 грн.

Проте із вказаного розміру заборгованості повинні бути стягнути податки та інші обов`язкові платежі. Оскільки суд не є податковим агентом, тому обов`язок відрахувати зазначені податки і збори закон покладає на роботодавця.

Щодо посилань представника відповідача на необхідність застосування судом положень КЗпП, що регламентують строк звернення до суду з відповідним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Однак, відповідно до пункту 1 Глави XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 року № 211 з 12.03.2020 року на усій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 встановлено карантин з 19.12.2020 року до 31.12.2022 року на території України, таким чином продовжено дію карантину, що встановлювався іншими постановами Кабінету Міністрів України.

Звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління ДП «АМПУ» відбулося у грудні 2020 року, тобто у період дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому строк звернення з позовною заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду вважається продовженим на строк дії такого карантину.

На підставі вище та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 10.12.2020 року № 767-к «Про звільнення», яким ОСОБА_1 звільнено з посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 15.12.2020 року № 774-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 10.12.2020 № 767-к «Про звільнення», яким змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Поновити ОСОБА_1 на посаді інженера з економічної безпеки управління економічної безпеки апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 390 706 (триста дев`яносто тисяч сімсот шість) гривень, 60 копійок з вирахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

На підставі п.2 та п. 4 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення у частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 вересня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: