Справа № 455/1322/15-ц
Провадження № 2/455/170/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Бобельська Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/1322/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

20.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні та відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, в якій просила:

зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні її садибою, шляхом зняття стовбурів 2 верб та гілляк з металічного містка та відновлення пішохідного переходу;

стягнути з відповідачів солідарно в рівних частинах на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 17718,00 гривень;

стягнути з ОСОБА_3 на її користь 75000,00 моральної (немайнової) шкоди;

стягнути з відповідачів судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2015 року справу розподілено судді ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.11.2015 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 10 годину 30 хвилин 29.12.2015 року.

Ухвалою суду від 11.02.2016 року справу призначено до розгляду на 10 годину 30 хвилин 10.03.2016року, яке неодноразово відкладено.

01.08.2016 року до суду надійшла уточнена позовна заява від позивачки ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в якій вона посилається на те, що слідчим відділом Старосамбірського РВ ГУМВСУ у Львівській області 28.10.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №00000363, яка була внесена до ЄРДР 03.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. Мотивом закриття кримінального провадження є відсутність складу злочину, передбаченого ст.356 КК України, так як вартість відновлювальних робіт по будівництву пішохідного переходу, що пошкоджений деревом і належить на праві власності сімейству ОСОБА_6 складає 15718,53 гривень, а шкода заподіяна зеленим насадженням, що призвело до припинення росту дерев в с.Гуманець, поблизу садиби позивачки вимірюється в 34400,00 гривнь згідно розрахунків Державної екологічної інспекції у Львівській області, а складувана сума збитків законодавцем не визнана значною. Вище викладене свідчить про наявність адміністративного правопорушення зі сторони винних осіб. Копія постанови про закриття провадження направлена в Державну екологічну інспекцію у Львівській області для притягнення винних до адміністративної відповідальності.

Так як відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не притягнуто до кримінальної відповідальності їй завдана матеріальна та моральна (немайнова) шкода. Винуватцями добровільно не відремонтовано пішохідної кладки та не прибрано на протязі понад 1 року завалу гілля, стовбурів дерев, яке перегородило потік і частину її огороду і створює перешкоди у користуванні садибою, вона вимушена відстоювати свої права в суді.

Вона добре знає, що ініціатором протиправних незаконних дій по зрізанню дерев 15.09.2014 року був депутат Чаплівської сільської ради ОСОБА_3 , який не звертаючись в Чаплівську сільську раду та не маючи дозволу на порізку дерев, викликав бригаду електриків Хирівської дільниці Старосамбірського РЕМу для створення видимості законності своєї діяльності, організував людей, які проживають неподалік лінії електропередач, що проходить повз її будинковолодіння для порізки багатолітніх дерев породи верба та липа, які зовсім не перешкоджали в експлуатації електричної лінії та керував зрізанням дерев. Внаслідок незаконної протиправної організації порізки дерев, було повалене дерево ОСОБА_2 , яке впало на металічну кладку, що належить їй, суттєво пошкодило цю кладку, так як дерево мало великий діаметр, велику висоту та велику вагу, а також знищило 5 плодоносних вишень в її саду. На кладці на даний час знаходиться 2 стовбури великого діаметру дерев породи верба.

ОСОБА_3 після зрізання дерева породи липа, дав команду загрузити стовбур дерева у свою власну автомашину, якою це дерево було відвезене в напрямку дому ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 .

Матеріальні збитки, спричинені їй протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 15.09.2014 року в період часу між 10-12 годинами вона оцінює в 17,718 гривень, а також тим, що самовільними діями вказаних їй ще було пошкоджено 5 плодоносних дерев, породи вишня, які ОСОБА_6 вимушений був викопати, бо були поломані гілки і стовбури дерев. Відновлення пішохідного переходу через річку біля її дому згідно з кошторисними розрахунками складає 15718,53 гривень, а в 2000,00 оцінює 5 плодоносних вишень, які прийшли в непридатність, з яких вона кожного року збирала хороший врожай вишень, а тепер з вини відповідачів збирати врожай вишень не буде. Крім цього, незаконними, протиправними діями організатора самоправства та його виконавця, тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , їй спричинені і моральні збитки, яку вона оцінює в 75000,00 гривень.

Її моральні страждання полягають у тому, що не може себе захистити від протиправних дій депутата, який твердить, що він не забере стовбурів і гілля з її пішохідного переходу, хоча його дії як організатора, вона вважає знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з матеріальною та моральною шкодою, яку він їй завдав. Більше того, цим депутатом було проігноровано вимоги комісії Чаплівської сільської ради, яка вимагала на протязі 2 тижнів прибрати стовбури та гілки дерев з її пішохідного переходу та дремонтувати його і незважаючи на висновки комісії вже на протязі більше 1 року ОСОБА_3 не прибрав стовбурів з її кладки та не відремонтував пішохідного переходу, чи відшкодував затрати на ремонт пішохідного переходу. ОСОБА_3 є приватним підприємцем, а тому не боїться закону.

Просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 17000,00 і 718000,00 гривень солідарно в рівних частках в її користь, так як вказаними особами було організовано та здійснено незаконну порізку дерев, пошкоджено металічну кладку - місток сімейства ОСОБА_8 , понад рік з часу вчинення, стовбури забирались з кладки, а також стягнути з відповідача ОСОБА_3 в її користь 75000,00 гривень моральної (немайнової) шкоди, так як дії ОСОБА_3 носили цілеспрямований характер, відзначались зухвалістю та безкарністю, знаходяться у прямому причинному зв`язку з моральними стражданнями потерпілого і був організатором самоправної порізки 4 дерев породи верба та 1 дерева породи липа 15.09.2014 року і без його організації не було б самої порізки дерев та пошкодження кладки сімейства ОСОБА_6

01.08.2016 року судове засідання відкладено на 04.11.2016 року.

04.11.2016 року позивачка ОСОБА_1 подала в канцелярію суду уточнену позовну заяву в порядку ст.31,32, 33 про усунення перешкод у користуванні та відшкодування матеріальної (немайнової) шкоди та залучення співвідповідача, в якій просить визнати ОСОБА_4 співвідповідачем за позовом ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в її користь матеріальну шкоду в розмірі 17718,00 гривень солідарно в рівних частках, так як ними було організовано та здійснено порізку дерев, які пошкодили металічну кладку місток сімейства ОСОБА_1 , понад рік з часу вчинення, стовбури не забирались, а на даний час представник позивача ОСОБА_3 вимагав передачі йому частини кладки, а інша половина кладки невідомими була викрадена, стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в її користь або в користь її представника ОСОБА_6 по 5,960 гривень матеріальної шкоди з кожного, стягнути з відповідача організатора ОСОБА_3 в користь позивачки ОСОБА_1 або її представника та чоловіка ОСОБА_6 75000,00 гривень моральної шкоди, так як дії ОСОБА_3 носили цілеспрямований характер, відзначились зухвалістю та безкарністю, знаходяться у прямому причинному зв`язку з моральними стражданнями потерпілих сімейства ОСОБА_8 і він був організатором самоправної порізки 4 дерев породи верба та 1 дерева породи липа 15.09.2014 року і без його організації не було б самої порізки дерев та пошкодження металічної кладки сімейства ОСОБА_6 , а також довготривалого створення перешкод у користуванні садибою.

Ухвалою суду від 10.11.2016 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача ОСОБА_4 , розгляд справи призначено на 10 годину 30 хвилин 17.02.2017 року.

15.08.2017 року та 12.10.2017 року від представника позивача ОСОБА_6 до суду поступила заява про відвід секретаря судового засідання Борковської Н.М.

Ухвалою суду від 10.05.2018 року заяву представника позивача про відвід секретаря судового засідання ОСОБА_9 задоволено.

Наказом від 01.08.2018 року суддю ОСОБА_5 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області, як такого, що звільнений у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 24.07.2018 року №2410/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Старосамбірського районного суду Львівської області у відставку».

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. № 165/08/2018 від 07.08.2018 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 року справу передано для розгляду судді Ніточко Л.Й.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Ухвалою судді від 03.10.2018 року прийнято до розгляду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та відшкодування матеріальної і моральної шкоди та призначено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 04.03.2019 року.

04.03.2019 року в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Бігайло В.В. подав клопотання про внесення уточнень до позовних вимог від 03.11.2016 року та просив стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в її користь матеріальну шкоду в розмірі 17718,00 гривень солідарно в рівних частках, та стягнути з відповідача організатора ОСОБА_3 в користь позивачки ОСОБА_1 75000,00 моральної шкоди, так як дії ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з її моральними стражданнями, оскільки він був організатором самоправної порізки 4 дерев породи верба та 1 дерева породи липа 15.09.2014 року і без його організації не було б самої порізки дерев та пошкодження металічної кладки сімейства ОСОБА_6 , а також довготривалого створення перешкод у користуванні садибою.

04.03.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 14 години 00 хвилин 21.08.2019 року та відкладено на 14 годину 00 хвилин 17.08.2020 року.

Наказом від 10.07.2020 року суддю ОСОБА_10 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №70/07/2020 від 15.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.

Ухвалою судді від 16.09.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 14 годину 30 хвилин 17.11.2020 року.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 14 годину 30 хвилин 27.04.2021 року, яке відкладено на 14 годину 00 хвилин 06.10.2021 року, на 10 годину 00 хвилин 30.03.2022 року та на 14 годину 00 хвилин 20.09.2022 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити. Додатково пояснив, що 15.09.2014 року, він знаходився на своєму подвір`ї в с.Гуманець. На сільську дорогу його покликав ОСОБА_3 який є депутатом сільської ради. Він повідомив йому, що покликав працівників Старосамбірського РЕМу, оскільки потрібно зрізати дерева, які можуть пошкодити лінію електропередач. Працівники Хирівської дільниці РЕМу в цей час знаходилися теж на сільській дорозі та відімкнули струм. Крім цього, на дорозі знаходився житель с.Гуманець, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який підготовляв бензопилу для порізки дерев. За вказівкою ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_18 почали різати дерево породи липа. Потім зрізане дерево завантажили на автомобіль ОСОБА_3 та повезли в напрямку його місця проживання. Після чого, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 зрізали ще два дерева, породи верба, які при падінні пошкодили його металеву кладку, яка через потічок веде до його житлового будинку та його дерева породи вишня. Особисто бачив як дерево різав ОСОБА_2 . Після чого, він спитав у голови Чаплівської сільської ради Арсенія Т., чи було рішення сесії сільської ради про надання дозволу на порізку дерев, на що він йому повідомив, що ніякого рішення сесії сільської ради з цього приводу не було. Тоді він вирішив звернутися із заявою в Старосамбірський райвідділ міліції. Коли пішов до ОСОБА_3 , той сказав, що все відновлять. Окрім ОСОБА_4 і ОСОБА_2 був ще ОСОБА_19 , який жодного відношення до електриків не має Кладку він ставив за свої гроші, вирив рів за свої кошти. Він хотів цей спір вирішити мирно. Дружина ОСОБА_1 через цей інцидент захворіла, він також мав проблеми зі здоров`ям. Вони змушені були написати заяву в поліцію. Відповідачі ніяким чином не хочуть їм відшкодувати. З річки тепер виливається вода, яка їх заливає. Він рив рів за свої кошти, заплатив 8000 гривень за трактор. На земельну ділянку він у 1983 році отримав план. На його кладку впали два дерева. Липу вклав ОСОБА_3 . Приїхав його зять і вивіз. Земельною ділянкою він користується вже 34 роки. ОСОБА_4 стояв з пилою, а ОСОБА_2 різав. ОСОБА_4 сам сказав, що різав.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Щербан М.Я. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задовленні позову. Пояснив, що він у 2014 році був депутатом Чаплівської сільської ради. 15.09.2014 року, близько 07 години 30 хвилин, до нього по телефону звернувся керівник Хирівської дільниці Старосамбірського РЕМ, працівники якої відключили струм. Після чого люди стали зрізати дерева, а саме ОСОБА_20 зрізав одне дерево породи верба та пішов додому, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_15 зрізали ще одне дерево, породи верба. Щоб зрізані верби не впали на дерево породи липа, яке в подальшому могло пошкодити лінію електропередач його теж було зрізано. Третє дерево породи верба зрізав ОСОБА_15 , для того, щоб воно не впало на лінію електропередач, його було прив`язано тросом до автомобіля, щоб спрямувати у необхідному напрямку. Але коли його зрізали обірвався трос та верба впала на місток ОСОБА_6 і пошкоджено його. Особисто він не різав ні одного дерева, а лише організував для цього людей.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.Пояснив, що він проживає в с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області. Вранці 15.09.2014 року до нього прийшов депутат Чаплівської сільської ради ОСОБА_17 та повідомив, що потрібно допомога зрізати дерева, що ростуть вздовж лінії електропередач, оскільки приїхали працівники Старосамбірського РЕМу, які відключили електроенергію. На прохання ОСОБА_21 він погодився та пішов біля городу ОСОБА_22 , де росли дерева, які мали зрізати. Там росло кілька дерев породи верба та одне дерево породи липа. Серед присутніх там були громадяни ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Громадяни ОСОБА_24 та ОСОБА_16 безпосередньо зрізали дерева, а він з рештою громадян їх обрубував.

Представник відповідача ОСОБА_26 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснила, що позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 пред`явлено неналежним позивачем. Окрім того, позивачка ОСОБА_1 не надала документів, які б підтверджувала її право власності на садибу, земельну ділянку та пішохідний перехід, який вона вимагає відновити. Просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочинну недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень частин другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Так, постановою старшого слідчого СВ Старосамбірського РВ ГУМВСУ у Львівській області Голубець В.В. від 28.10.2015 року було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000363 від 03.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, у зв`язку з відсутністю правопорушення, передбаченого ст.356 КК України (а.с.91-92, т.2).

Вище вказаною постановою встановлено, що 03.10.2015 року в чергову частину Старосамбірського РВ ГУ МВСУ у Львівській області поступила письмова заява від громадянина ОСОБА_6 , жителя с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_7 та ОСОБА_16 самовільно, без відповідного дозволу зрізали дерево, породи липа, яке падаючи пошкодило його кладку та 5 дерев вишні, чим заподіяли йому матеріальну шкоду.

Закриваючи кримінальне провадження, старший слідчий прийшов до висновку, що в даному факті відсутній склад злочину, передбаченого ст.356 КК України, а маються ознаки адміністративного правопорушення.

Так, згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із довідки, виданої головою Чаплівської сільської ради Тома А. №13 від 11.02.2015 року відомо, що протягом 2014 року на адресу Чаплівської сільської ради жителів с.Гуманець із письмовою заявою щодо надання їм дозволу на вчинення порізки дерев, породи «липа» та «верба», поблизу житлового будинку ОСОБА_6 не звертались та дане питання на розгляд виконавчого комітету не виносилось. Чаплівська сільська рада не веде обліку старих віковічних дерев. Представником Чаплівської сільської ради не обстежувалось місце проростання зрізаних дерев на предмет встановлення небезпеки для місцевих жителів у випадку їх самостійного повалення. Чаплівська сільська рада Старосамбірського району Львівської області зверталась до Старосамбірського РЕМу із зверненням про необхідність спиляння вищевказаних дерев, що несуть загрозу пошкодження ЛЕП (а.с.17).

Із протоколу огляду місця події від 10.06.2015 року встановлено, що об`єктом огляду є ділянка сільської дороги в с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області, яка проходить вздовж потічка та неподалік городу ОСОБА_6 . На момент огляду, в даному місці виявлено 1 пень дерева, породи «липа», діаметром 56х74 см та 4 пні дерев породи «верба», діаметром 108х110 см, 90х94 см, 120х54 см та 113х100 см (а.с.7-8, том 1).

Із зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва пішохідного переходу через річку в с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області відомо, що вартість його будівництва становить 15575,00 гривень (а.с.10-15, том 1).

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судом встановлено, що рішенням Чаплівської сільської ради народних депутатів Старосамбірського району Львівської області №26 від 10.05.1983 року «Про затвердження рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 на будівництво індивідуального будинку» погоджено рішення зборів уповноважених колгоспу «Радянська Україна» про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , площею 0,08 га. Попереджено ОСОБА_1 , що проводити будь-які будівельні роботи на даній земельній ділянці без будівельного паспорта на забудову ділянки, виданого районним архітектором та дозволу на будівництво фундаменту, забороняється (а.с.62-63, том 1).

З довідки Виконавчого комітету Чаплівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №136 від 29.02.2016 року відомо що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області сплачувала податок за користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку для ведення особистого селянського господарства (а.с.70, т.1).

З довідки Чаплівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №61 від 03.08.2020 року відомо, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою, розміром 0,60 га згідно записів із погосподарських книг із 1985 року, тобто 34 роки. Право власності на житловий будинок ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з часу будівництва не оформлялось. Чаплівська сільська рада підтверджує, що колгосп «Радянська Україна» було виділено ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області. У 2016 році ОСОБА_1 зверталась із заявою у сільську раду на приватизацію земельної ділянки, площею 0,25 для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, Дана заява розглянута на засіданні сесії 13.05.2016 року, де прийнято відповідне рішення №52 від 13.05.2016 року (а.с.19, т.2).

З листа Старосамбірського району електромереж Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» №220-0195 від 01.03.2016 року відомо, що 15.09.2014 року Старосамбірським РЕМ був виданий наряд на виконання робіт по чистці траси лінії електропередач (ЛЕП) ПЛ-0,4 кВ від КТП-163 Л-2 в с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області. Підставою чистки ЛЕП було провисання гілок дерев на лінію електропередач, що в свою чергу може спричинити загрозу для безперебійного постачання електроенергії споживачам, короткого замикання, тощо (а.с.75-76).

З акту, складеного комісією в складі ОСОБА_3 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 відомо, що 16.01.2015 року була розглянута заява ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 організував порізку дерев, які впали в потік, внаслідок чого поламали металевий місток. Комісією зроблено висновок, що ОСОБА_3 повинен прибрати і відремонтувати металевий місток на протязі двох тижнів (а.с.6, т.1).

Згідно зі ст.58 Земельного Кодексу України, поняття земель водного фонду визначається через їх склад:

1. До земель водного фонду належать землі, зайняті:

а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водним об`єктами, болотами. а також островами, не зайнятими лісами:

б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами:

в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналам а також землі, виділені під смуги відведення для них:

г) береговими смугами водних шляхів.»

Відповідно до ст.60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок навколо водойм уздовж урізу води для малих річок, струмків і потічків, також ставків площею менш як 3 гектари шириною- 25 метрів.

Навіть відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розмір встановлений законом.

Крім того, статтею Земельного кодексу України передбачено обмеження щодо набуття земель водного фонду, якого зокрема відносяться і прибережні захисні смуги вздовж річок, у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель визначених цілей лише на умовах оренди.

Також, згідно ст.61 Земельного кодексу України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеження господарської діяльності.

Щодо всіх земель водного фонду передбачений дозвільний порядок виконання на них будівельних, днопоглиблювальних робіт, видобування піску, завію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій. Порядок видачі дозволу встановлений на підставі п.7 ст.14 ВКУ ПКМУ «Про затвердження Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду» від 12.07.2005 року №557.

Позивачкою ОСОБА_1 не подано документів, щодо право власності на пішохідний перехід, правомірності його будівництва та документів про оренду земель водного фонду, на якій він вбудований.

Окрім того, річка і прибережна смуга не може перебувати у приватній власності, тобто і мости також.

Позивачка просить відшкодувати вартість п`яти дерев вишні, які оцінює в 2000,00 гривень. Однак представник позивачки ОСОБА_1 ствержував, що було пошкоджено 4 дерева вишні. Він їх особисто садив. Окрім того, ОСОБА_6 стверджував, що він посадив одне дерево вишні для укріплення берега, тобто дерево росло на прибережній смузі, а не на земельній ділянці для садівництва або інших земельних ділянках, яка належить на праві приватної власності.

Окрім того, зелені насадження є елементом об`єктів благоустрою населеного пункту, а тому порядок їхнього утримання регулюється Законом України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до ч.1 ст.28 цього закону, охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені, або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв.

Однак, тут важливо зазначити, що зелені насадження в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв повинні видалятися своєчасно.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1045 від 01.08.2006 року «Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» встановлено, що видалення зелених насаджень здійснюється у разі:: знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 см, ліквідації аварійної ситуації на інженерних мережах населеного пункту; відновлення світлового режиму в житловому приміщенні, що затіняється деревами; проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній мережі.

Відповідно до п.7-8 постанови від 04.03.1997 року №209 «Про затвердження Правил охорони електричних мереж» забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, а саме: будувати житлові, громадські та дачні будинки; саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок;

Уздовж повітряних ліній електропередачі і за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, що заходяться у лісових та інших зелених масивах, прокладаються просіки: у насадженнях низькорослих порід дерев висотою до 4 метрів завширшки не менше за відстань між крайніми проводами повітряної лінії елекфонередачі плюс 6 метрів (по 3 метри з кожного боку від крайнього до гілок дерев проводу).

Розчищення просік здійснюють енергопідприємства, у віданні як перебувають повітряні лінії електропередачі, а у разі взаємної домовлено» підприємства, організації, приватні особи, у власності чи користуванні як знаходяться лісові масиви, парки, заповідники, сади та інші багаторічні насадження, згідно з порядком, визначеним енергопідприємством.

У разі самочинної посадки підприємствами або приватними особами дерев й інших багаторічних насаджень в охоронній зоні електричних мереж роботи з приведення до належного стану просік виконуються за рахунок цих підприємств і осіб.

В судовому засіданні встановлено, що зрізані дерева знаходились біля ліній електропередачі.

Із копії наряду допуску№1185 (для виконання робіт в електроустановках) від 14.09.2014 року встановлено, що членам бригади Старосамбірського РЕМ ЕД-2 було доручено 15.09.2014 року в період з 08:00 години по 17:00 годину провести чистку траси в с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області на ділянці опор №44-69.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються позовні вимоги.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Верховний Суд України у своїй постанові Пленуму № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 9 від 24.10.2003, роз`яснив судам, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх як кожен окремо так і в сукупності, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд критично ставиться до досліджених доказів, на які позивачка посилається як на підставу обгрунтування своїх позовних вимог, з підстав, що дані докази не підтверджують факт того, що мало місце видалення дерев саме породи вишня, належних позивачці ОСОБА_1 та відповідно розміщених на належній їй земельній ділянці та завдання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими діями шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок порубки.

Питання обрізання дерев регламентується Земельним кодексом України та постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045 Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах згідно якої видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку).

Пункт 10 вказаної Постанови зазначає, що видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

Відповідно до ч.5 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що видалені дерева відповідачем, а саме породи вишня, були розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт порушення її прав та як наслідок завдання матеріальної шкоди, а тому відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю та необгрунтованістю вимог позивача.

Щодо покликання сторони позивачки на недоотримання прибутку від продажу вишень, то за змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Згідно з частиною четвертою статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року № 6-237цс16.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів того, що якби відповідачі не зрізали вишні, позивачка отримала б прибуток від продажу їй плодів і більше ніщо не могло йому у цьому завадити, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Частинами 1-3статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року №4 (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до вимог п.5 та п.9 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього вїї заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Підстав для стягнення моральної шкоди з відповідачів судом не встановлено, оскільки за повідомленими позивачкою даними не вбачається наявності складу правопорушення, яке б було вичинене вказаними відповідачами по відношенню до неї. Річка і прибежна смуга не може перебувати у приватній власності, тобто і мости також, а відтак позивачки та могло б бути підставою для покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачкою в ході розгляду справи не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б свідчили про пошкодження її майна за викладених в позові обставин, а також, які б вказували на протиправність дій та/або бездіяльність відповідачів, що призвело до пошкодження зелених насаджень та пішохідної кладки позивачки, відсутні докази, які б вказували на наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) та завданими збитками, а відтак суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, та дотримуючись принципу змагальності та диспозитивності, вважає, що законні підстави для стягнення із відповідачів на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди відсутні, а відтак позов є недоведеним, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Втім, позивачкою не надано суду ані вироку суду в кримінальному провадженні, ані ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, ані постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали чинності, на підтвердження винності відповідачів у скоєнні протиправних дій 03.10.2014 року, внаслідок яких майно позивачки зазнало пошкоджень, а сама вона матеріальних збитків та моральної шкоди. Окрім того, як було встановлено в судовому засіданні інших доказів в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 суду не надала, як і не подала клопотань про витребування таких доказів судом.

За наведених обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування спричиненої їй матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст.22, 23, 319, 373, 386, 614, 323, 1166, 1177, 1167 ЦК України, ст.ст. 4,12, 13, 16,81, 82,89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні та відшкодування матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 30.09.2022 року.

Суддя Ю.П.Пошивак