Провадження № 2/537/1122/2022
Справа № 537/2309/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Фадєєва С.О., перевіривши матеріали позовної заяви Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 6120 грн. 64 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн.

Суддя вважає, що слід відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. При цьому критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, якправило, фізична особа.

Відповідно до ч.1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи приватноправового характеру.

Як неодноразово роз`яснювалося Верховним Судом у постановах, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та (або) інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин істосується саме цих відносин. Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту вспосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Публічна служба є діяльністю на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Отже, законодавством врегульовано питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням зпублічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ч.1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень єпредставником держави.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що служба в поліції є публічною службою. Подібний висновок викладений у постанові Верховного суду від08лютого 2021року у справі №760/31553/18 (провадження № 61-18843св19), від11серпня 2021року у справі №175/2734/19 (провадження №61-5742св21).

Позовними вимогами позивача є стягнення з відповідача грошового забезпечення, яке він отримав, перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням. Розглядаючи позов, суд повинен встановити не лише обсяг завданої шкоди (збитків), а й оцінити правомірність дій такої особи. Встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службової або посадової особи передбачене в адміністративному процесі відповідно до приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

З урахуванням викладеного приходжу до висновку, що спір підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, збитків, необґрунтованих виплат тощо, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої коштів, шкоди, збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23січня 2019 року у справі №825/730/16 (провадження №11-934апп18), від 13 лютого 2019року у справі №636/93/14-ц (провадження №14-524цс18), постанові Першої судової палати КЦС Верховного Суду від 16 травня 2022 року у справі № 213/136/21 (провадження № 61-21230ск21).

Отже, правовідносини, що виникли між сторонами, мають ознаки публічно-правових, а тому спір підлягає розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що слід відмовити позивачу у відкриті провадження, так як правовідносини, що виникли між сторонами, мають ознаки публічно-правових і спір підлягає розгляду за правилами КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя: С.О.Фадєєва