КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/4412/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/9157/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач Приватне акціонерне товариство «Просто- страхування»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», подану через представника Синюка Станіслава Леонідовича, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 січня 2022року, ухвалене під головуванням судді Захарчук С.С., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

у квітні 2019 року ПрАТ «Просто-страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача 24 151,39 грн на відшкодування шкоди в порядку регресу, судовий збір та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3 000 грн.

В обгрунтування позову зазначало, що 22.01.2017 між ПрАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3262217, відповідно до якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_1 .

03.07.2017 по вул. Набережно-Луговій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: автомобіля «Suzuki», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_1 , з причепом н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 02.10.2017 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 , оскільки він не впевнився у справності тягово-зчіпного пристрою, в результаті чого причеп відчепився від автомобіля та вдарився в припаркований автомобіль «Suzuki», н.з. НОМЕР_2 , що завдано механічних пошкоджень.

04.07.2017 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Просто-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 07.11.2017 ПрАТ «Просто-страхування» складено страховий акт № 121740, відповідно до якого страхове відшкодування, яке підлягає виплаті ОСОБА_2 становить 24 151,39 грн.

08.11.2017 ПрАТ «Просто-страхування» сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 24 151,39 грн.

Позивач просив стягнути в порядку регресу сплачені потерпілому суми на підставі п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.01.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає, що суд неправильно застосовано положення ст. 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів». Причиною ДТП було те, що відповідач не впевнився у справності тягово-зчіпного пристрою. Причіп - це транспортний засіб, який призначений тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом.

У відзиві представник відповідача ОСОБА_3 просила апеляційну каргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 3 ст. 121 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортним засобом, технічний стан якого не відповідає вимогам Правил дорожнього руху. Вина ОСОБА_1 доведена лише у порушенні вимог п. 2.3 Правил дорожнього руху і він притягнутий до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Матеріали справи не містять доказів про те, що тягово-зчіпний або опоно-зчіпний пристрій тягача (автомобіля) або причіпної ланки (причепу) були зіпсовані, а тому відсутні підстави для пред`явлення позивачем регресної вимоги. Крім того, страхове відшкодування відповідно до ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» мало виплачувати ПрАТ «Юнівес», у якому застраховано причіп ШЗК Турист 8101 н.з. НОМЕР_3 , а не позивач. Знаючи про те, цивільно-правова відповідальність власника причепа застрахована у ПрАТ «Юнівес» ні потерпалий, ні позивач не заявляли вимогу до цього страховика. У відзиві також зазначено, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції складає 8 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.01.2017 між ПрАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3262217, відповідно до якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_1 .

03.07.2017 по вул. Набережно-Луговій у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: автомобіля «Suzuki», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_1 , з причепом н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.10.2017 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 . У постанові вказано, що останній не впевнився в справності тягово-зчіпового пристрою, в результаті чого причеп відчепився від автомобіля та вдарився у припаркований транспортний засіб «Suzuki», н.з НОМЕР_2 .

04.07.2017 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Просто-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.

07.11.2017 ПрАТ «Просто-страхування» на підставі страхового акту № 121740 від 07.11.2017 сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 24 151,39 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника причепа н.з. НОМЕР_3 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0048267 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн.

04.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Юнівес» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

ОСОБА_2 та ПрАТ «Просто-страхування» з заявами про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Юнівес» не зверталися.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів про те, що він звертався до ПрАТ «СК «Юнівес» з вимогою про стягнення страхового відшкодування, а ПрАТ «СК «Юнівес» відмовило у виплаті шкоди в порядку регресу.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту «г» пункту 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

За обставинами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_1 на час ДТП застрахована у

ПрАТ «Просто-страхування», а цивільно-правова відповідальність власника причепа ШЗК Турист 8101 н.з. НОМЕР_3 застрахована у ПрАТ «Юнівес».

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 02.10.2017 ДТП, яка призвела до пошкодження автомобіля «Suzuki», н.з. НОМЕР_2 сталася внаслідок того, що ОСОБА_1 не впевнився в справності тягово-зчіпового пристрою, в результаті чого причеп відчепився від автомобіля та вдарився у припаркований транспортний засіб «Suzuki», н.з НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-IV, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Відповідно до підпункту «д» пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією XXXстрахувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа.

Причиною ДТП, яка призвела до пошкодження автомобіля «Suzuki», н.з НОМЕР_2 стало те, що ОСОБА_1 не впевнився в справності тягово-зчіпового пристрою, в результаті чого причеп відчепився від автомобіля. Дані обставини встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка має преюдиційне значення у даній справі.

У даному випадку тягачем виступав автомобіль «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_1 , а тому саме у позивача, в якого була застрахована цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Subaru Forester», н.з. НОМЕР_1 відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-IVвиник обов`язок виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

Оскільки відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-IVобов`язок по виплатістрахового відшкодування виник лише у страховика, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, висновки суду про те, що позивач після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до ПрАТ «СК «Юнівес», з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо причепа не грунтуються на вимогах законодавства.

За вказаних обставин висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є помилковими.

Доводи відповідача про те, що оскільки він не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1, 3 ст. 121 КУпАП, то страховик не вправі заявляти до нього вимоги на підставі підпункту «г» пункту 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV не можна визнати обгрунтованими, оскільки відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху будь - яких вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Саме відповідач мав забезпечити належний стан тягово-зчіпного або опорно-зчіпного пристрою тягача і причіпної ланки. У разі коли зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки забороняється експлуатація транспортних засобів.

За вказаних обставин у позивача після виплати страхового відшкодування потерпілому виникло право на пред`явлення вимоги до відповідача про виплату такого відшкодування в порядку регресу відповідно до підпункту «г» пункту 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV.

Відповідно до платіжного доручення від 08.11.2017 позивач сплатив на користь потерпілого 24 151,39 грн.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви у сумі 1 921 грн та за подавання апеляційної скарги у сумі 2 881,50 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу апелянт подав платіжне доручення від 04.07.2022 про сплату на користь Адвокатського бюро «Синюк та партнери», акт виконаних робіт, договір про надання правничої допомоги та обґрунтування таких витрат за розгляду справи у суді першої інстанції на суму 3 000 грн та за підготовку та подання апеляційної скарги 3 000 грн.

Відтак ці витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь відповідача.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», місцезнаходження м. Київ, вул. Герцена,10, МФО 380805, в порядку регресу 24 151,39 грн, судовий збір у сумі 4 802,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає за виключенням з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 29.09.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук