Дата документу 26.09.2022 Справа № 333/3895/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 333/3895/21 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрієва М.М.
Провадження №22-ц/807/1726/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування , -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 серпня 2020 року по вул. Північнокільцевій, 23, у м. Запоріжжі, на перехресті з вул. Чумаченка відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілем MERCEDES BENZ E250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2020 року у справ № 333/4847/20 суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Проте, оскільки правопорушення було вчинене 22 серпня 2020 року, а на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, судом постановлено провадження у справі закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі по тексту ТОВ «СК «Кредо»), страховий поліс № ОСЦПВ АР918404.

08 жовтня 2020 року позивач звернулась до судового експерта Філя Олега Павловича з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ MERCEDES BENZ E250 CGI, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно Висновку судового експерта №3551 від 13 квітня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 366106,83 грн. Величина матеріального збитку, завданого власнику внаслідок ДТП 22 серпня 2020 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні складає 198 842,03 грн, за проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ з метою визначення матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП позивачкою сплачено 2500 грн.

З метою компенсації спричинених збитків, 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ТДВ СК «Кредо» із заявою на виплату страхового вілшкодування.

17 березня 2021 року з боку ТДВ СК «Кредо» сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 78 757,63 грн та листом від 17 березня 2021 року №1312 ТДВ СК «Кредо» повідомило ОСОБА_1 про те, що ТДВ СК «Кредо» розглянуло надані нею документи за фактом ДТП від 22 серпня 2020 року, відповідно до прийнятого рішення складено страховий акт, згідно якого страхове відшкодування склало саме зазначену суму, яка і була перерахована останній.

Однак, ОСОБА_1 зазначає, що з урахуванням висновку експерта №3551, ТДВ СК «Кредо» зобов`язано було здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 127400 грн.

Не погодившись із розміром виплати, ОСОБА_1 звернулась до ТДВ СК «Кредо» з претензією від 22 березня 2021 pоку про виплату їй недоплаченої суми страхового відшкодування в межах встановленого договором страхового ліміту 130000 грн, яким передбачено франшизу 2600 грн та виплаченої ними частини страхового відшкодування - 78 757,63 грн, враховуючи, що розмір матеріального збитку з урахуванням зносу, завданого внаслідок ДТП складає 198 842,03 грн, то сума недоплати з боку відповідача становить 48642,37 гривень (130 000 - 78 757,63 - 2 600 = 48642,37).

На теперішній час, ОСОБА_1 провела відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу. Згідно акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № Т-00000001 від 15 квітня 2021 року ФОП ОСОБА_3 здійснив ремонт автомобіля Мерседес НОМЕР_2 вартість виконаних робіт склала 372664 грн.

На підставі вищевикладеного просила суд стягнути з ТОВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 48642,37 грн, а також судові витрати по справі, а саме: 2500 грн витрти на проведення експертного авто товарознавчого дослідження, 908 грн витрати на оплату судового збору.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2022 рокупозовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись не неповне з`ясування обставин, що мають значеня для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, невірне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2022 рокута постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при визначенні остаточного розміру страхової виплати, яка підлягає сплаті страховою компанією, повинен був прийняти до уваги в якості належного доказу саме висновок судового експерта Філя О.П. №3551 від 13 квітня 2021 року, згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 366106, 83 грн, як такий, що проведений відповідно до вимог законодавства. Натомість, наданий відповідачем висновок експерта Шахова О.В. № 102 від 01 вересня 2020 року, згідно якого вартість матеріального збитку становить 198842, 03 грн складений російською мовою, не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність, тому не є висовком експерта в розумінні ч.7 ст.102 ЦПК України та ч.5 ст.106 ЦПК України. Щодо висновку експерта Драган В.М. від 11 січня 2021 року № 10.1/003-Д то він такоє є неналежним доказом, не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність, тому не може прийматися до уваги судом. Крім того, відносно ОСОБА_1 протокол чи постанова не сладались, а наявність її вини в ДТП не підтверджена жодним належним доказом. Напроти, відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запаоріжжя від 02 грудня 2020 року, суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «СК «Кредо» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між строноами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обнрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першщої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального повадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2022 року це 248 100 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову в даній справі становить 48642,37 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних траспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних траспортних засобів», тому отримавши заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із пошкодженням в ДТП належного їй автомобіля КТЗ MERCEDES BENZ E250 CGI, реєстраційний номер НОМЕР_3 страхова компанія діяла відповідно до вимог цього Закону. Звіт № 102 від 01 вересня 2020 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, станом на дату ДТП 22 серпня 2020 року, складений судовим експертом Шаховим О.В., який має для здійснення такої діяльності всі необхідні документи, повністю відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та підлягає використанню, тому розрахунок страхового відшкодування відповідачем здійснений із дотриманням норм Закону та без порушення своїх зобов`язань відповідно до вказаного Закону, отже підстави для доплати страхового відшкодування у розмірі 48642, 37 грн відсутні.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, втановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом встановлено, що 22 серпня 2020 року по вул. Північнокільцевій, 23, у м. Запоріжжі, на перехресті з вул. Чумаченка відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілем MERCEDES BENZ E250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що надежить ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 грудня 2020 року у справі № 333/4847/20, судом встановлено, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 автомобіля ВАЗ 2101, державнй реєстраційний номер НОМЕР_1 , при вчиненні дорожньо-транспорнтої пригоди, була застрахована у ТДВ СК «Кредо» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0918404 (строк дії: з 02 серпня 2020 року до 01 серпня 2021 року) (а.с.56).

За цим полісом ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого становить 260 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, розмір франшизи становить 2600 грн.

З метою компенсації спричинених збитків, ОСОБА_1 в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» власників наземних транспортних засобів» 16 грудня 2020 року звернулась до ТДВ СК «Кредо» із Заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.58).

Відповідно до Звіту №102 від 01 вересня 2020 року про оцінку колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ Е 250 CGI, державний номер НОМЕР_3 , складеного судового експертом Шаховим О.В. на підставі заяви ТДВ СК «Кредо», вартість матеріального збитк) нанесеного власнику автомобіля MERCEDES-BENZ E 250 CGI, державний номе НОМЕР_3 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0.54, без урахування ПДВ склала 162715,26 грн (а.с. 59-77).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3551 від 13 квітня 2021 року, зробленого судовим експертом Філь О.П. на замовлення ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ MERCEDES BENZ E250 CGI реєстраційний номер № НОМЕР_3 , внаслідок ДТП 22 серпня 2020 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні складає 198 842,03 грн (а.с. 11-29).

Згідно з висновком експертного дослідження за результатами проведення дослідженш з обставин механізму ДТП №10.1/003-Д від 11 січня 2021 pоку встановлено, наступне:

водій автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 11.4,14.2 (ч. «б»), 14.6 (ч. «в, є») та дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, а водій автомобіля MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 , для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 9.2 (ч. «б»), 9.4,10.1 та 10.4 ПДР України;

водій автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів шляхом своєчасного виконання вимог п. 14. 6. (ч. «є») та дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з його боку і для їх виконання у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх (вимоги ПДР);

водій автомобіля MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 мала технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів шляхом своєчасного виконання вимог п. 10.1 ПДР України, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події з її боку і для їх виконання у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б їй виконати їх (вимоги ПДР).

Дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 : не відповідали вимогам п.п. 11.4,16.4 (ч. «є» та дорожньої розмітки 1.3. ПДР України, що, з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП;

не відповідали вимогам п.п. 14.2 (ч. «в») та 16.4 (ч. «в») ПДР України, що, з технічної точки зору, не перебувало у причинному зв`язку із зіткненням з автомобілем MERSEDES.

Дії водія автомобіля MERSEDES ОСОБА_1 : не суперечили вимогам п.п. 9.2 (ч. «б») та 10.4 ПДР України;

не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (а.с. 78-84).

Згідно зі страховим актом № 873 від 17 березня 2021 року ТДВ СК «КРЕДО» визнало настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобілю за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля MERCEDES-BENZ E 250 CGI, державний номер НОМЕР_3 , які сталися 22 серпня 2020 pоку, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом №АР/0918404, та призначило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 78757,63 грн (а.с. 86-87).

Листом від 17 березня 2021 року №1312 ТДВ СК «Кредо» повідомило ОСОБА_1 про те що ними розглянуло надані нею документи за фактом ДТП від 22 серпня 2020 року, відповідно до прийнятого рішення складено страховий акт, згідно якого страхове відшкодування в сумі 78757,63 грн перераховано 17 березня 2021 року (а.с. 31).

Згідно з дублікатом квитанції № від 17 березня 2021 року ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування згідно акту № 873 від 17 березня 2021 року у розмір 78 757,63 грн (а.с. 30).

На претензію ОСОБА_1 від 22 березня 2021 року щодо сплати залишку грошових коштів в розмірі 48642,37 грн, відповідач відповів листом № 1502 від 24 березня 2021 року в якому зазначив, що страховик за результатами додаткового розслідування дійшов висновку, що винуватцями у скоєнні ДТП є як водій автомобіля ВАЗ-2101, д.р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , так і водій автомобіля MERCEDES-BENZ E 250 CGI, державний номер НОМЕР_3 , які мали технічну змогу уникнути зіткнення, тому відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількох таких осіб. Згідно висновку № 102 про визначення матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля позивача, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,54, без урахування ПДВ складає 162715, 26 грн, таким чином, сума страхового віідшкодування складає 78757, 63 грн ( 162715,26:2 -2600) виходячи з того, що винними особами в ДТП, яка сталася 22 серпня 2020 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 88-89).

Згідно з актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № Т-00000001 від 15 квітня 2021 року ФОП ОСОБА_3 здійснив ремонт автомобіля Мерседес НОМЕР_3 вартість виконаних робіт склала 372664 грн. (а.с. 33-35).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, як її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причиний зв`язок та є винна зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумцію вини заподіювача шкоди ( частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавсмтво в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небепеки, та шкоди, завданої внслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умисла потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кілької джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Тобто, порядок здійснення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом.

Згідно пункту 22.1 статті 22 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженям транспорного засобу відшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Відповідно до п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведея відновлювального ремонту пошкодження майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи ( її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту ( мається на увазі проведеня ремонту у платника ПДВ).

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потрпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до абз.2 ч.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України- відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Сторонами не оспорюється факт укладення договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ТДВ СК «Кредо» та ОСОБА_2 01 серпня 2020 року, факт настання страхового випадку 22 серпня 2020 року, належне повідомлення потерпілою ОСОБА_1 страховика про ДТП і її право, як потерпілої, на відшкодування вартості завданих збитків внаслідок пошкодження майна.

Звертаючись з позовом, позивач покликається, що сума страхового відшкодування виплачена їй страховою компанією не узгоджена з нею і є значно заниженою, оскільки при відшкодуванні ТДВ СК «Кредо» керувалася висновком судового експерта Шахова О.В. № 102 від 01 вересня 2020 року складеного на замовлення останнього, що становить 162715, 26 грн, проте вартість завданих позивачу збитків є значно вищою.

Також, позивач зазначає, що з урахуванням висновку експертного дослідження за результатами проведення дослідження з обставин механізму ДТП № 10.1/003-Д від 11 січня 2021 року, складеного на замовлення ТДВ СК «Кредо», встановлено, крім порушень в діях ОСОБА_2 правил дорожнього руху також порушення в діях ОСОБА_1 , що свідчить про винуватість у вчиненній ДТП вини обох водіїв, у зв`язку з чим страховою компанією відповідно до вимог п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 17 березня 2021 року було виплачено частково страхове відшкодування в розмірі 78757,63 грн (162715,26/2)-2600 (франшиза).

Позивачем було замовлено незалежну оцінку, яка виконана судовим експертом Філь О.П. № 3551 від 13 квітня 2021 року, відповідно до якої вартість завданого матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП транспортному засобу MERCEDES-BENZ E 250 CGI, державний номер НОМЕР_3 , яка сталася 22 серпня 2020 pоку на дату оцінки дорівнює вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 198842,03 грн (а.с.11-26).

Згідно з актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № Т-00000001 від 15 квітня 2021 року ФОП ОСОБА_3 здійснив ремонт автомобіля MERCEDES-BENZ E 250 CGI, державний номер НОМЕР_3 , вартість виконаних робіт склала 372664 грн (а.с. 33-35).

Таким чином, позивач вважає підтвердженим суму збитків у розмірі 372664 грн, що є вищою, ніж виплачене страхове відшкодування в її користь ТДВ СК «Кредо» в сумі 78757,63 грн, перевищує суму ліміту страхової відповідальності винуватця ДТП за шкоду, завдану майну потерпілого в розмірі страхового ліміту 130 000 грн за мінусом франшизи 2600 грн, а тому в її користь з ТДВ СК «Кредо» слід стягнути суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, яка становитиме 48642,37 грн (130 000-2600-78757,63).

Визначаючи розмір завданої шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу MERCEDES-BENZ E 250 CGI, державний номер НОМЕР_3 , суд першої інстанції взяв до уваги висновок судового експерта Шахова О.В. № 102 від 01 вересня 2020 року, зробленого на замовлення ТОВ «СК «Кредор», з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,54, без урахування ПДВ склала 162715,26 грн (а.с.59-77).

Так, Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2020 року у справі № 333/4847/20 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Частиною 34.1 ст. 34 Закону ввстановлено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про надання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Отже, Законом передбачено, що страховик зобов`язаний проводити розслідування щодо викладених у повідоменні про подію, що має ознаки страхового випадку обставин дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, проводячи розслідування відповідачем було взято до уваги, що в постанові Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2020 року у справі № 333/4847/20 хоча і була встановлена вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте в зазначеній постанові судом не надано оцінку діям учаснику ДТП, а саме ОСОБА_1 ..

Керуючись ч.34.1 ст.34 Закону на заяву ТДВ «СК «Кредо» від 06 січня 2021 року експертом Драган Віктором Миколайовичем була проведена інженерна-технічна експертиза (автотехнічна) за спеціальністю 10.1 (дослідження обставин механізму ТП) для дослідження були надані усі матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 № 333/4847/20.

Згідно з висновку експертного дослідження за результатами проведення дослідження з обставин механізму ДТП № 10.1/003-Д від 11 січня 2021 року було встановлено, що дії водія автомобіля ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 :

- не відповідали вимогам п.п.11.4, 16.4 (ч. «е» та дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, що з технічної точки зору, пперебувало у причинному зв`язку з настанням події анної ДТП:

- не відповідали вимогам п.п.14.2 (ч. «в») та 16.4 (ч. «в») ПДР України, що з технічної точки зору, не перебувало у причинному зв`язку із зіткненням з автомобілем MERSEDES.

Дії водія автомобіля MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 :

- не суперечили вимогам п.п.9.2 (ч. «б») та 10.4 ПДР України;

- не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Отже, висновком вищезазначеної експертизи встановлено, що фактичні дії водія ОСОБА_1 , які не відповідали п. 10.1 Правил дорожнього руху та водія ОСОБА_2 , які не відповідали п.п.11.4, 16.4 (ч. «е» та дорожньої розмітки 1.3 ПДР) перебували у причинному зв`яку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містяь інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовленя учасника справи або на підставі ухвали про призначення експертизи.

Водночас, ОСОБА_1 не погоджуючись з висновком експертного дослідження щодо встановленя обставин механізму ДТП № 10.1/003-Д від 11 січня 2021 року, яким було встановлено, що фактичні дії водія ОСОБА_1 , які не відповідали п. 10.1 Правил дорожнього руху та водія ОСОБА_2 , які не відповідали п.п.11.4, 16.4 (ч. «е» та дорожньої розмітки 1.3 ПДР) перебували у причинному зв`яку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в суді першої інстанції у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України не спростувала. Питання щодо проведення автотехнічної експертизи ні перед судом першої, ні перед судом апеляційної інстанції не ставила.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, а саме з протоколу судового засідання від 27 травня 2022 року, на роз`яснення суду першої інстанції права заявити клопотання про проведення судової експертизи, представник позивача адвокат Шкабуро О.В. не виявив такого бажання (а.с.127-128).

Тому, суд першої інстанції вірно врахував висновок експертного дослідження за результатами проведення дослідження з обставин механізму ДТП № 10.1/003-Д від 11 січня 2021 року.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону у разі якщо відповідальним за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Таким чином, оскільки відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є обидва водії (на підставі висновку експертного дослідження за результатами проведення дослідження з обставин механізму ДТП № 10.1/003-Д від 11 січня 2021 року), розмір страховаого відшкодування визначається на підставі п.36.3 ст.36 Закону.

У зв`язку з чим, страхова компанія правомірно застосувала п.36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визнавши, що дорожньо-транспортна пригода сталася за сукупними діями обох водіїв, виплативши при цьому половину визначеної матеріальної завданої шкоди, за мінусом франшизи зазначеної в Полісі.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався наступним чином: (162715,26 грн/2) 2600 грн = 78757,63 грн, де 162715,26 грн це розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 згідно висновку № 102 від 01 вересня 2020 року; 2600 грн франшиза згідно з Полісом.

При цьому слід зауважити, що вищезазначений звіт було замовлено страховиком при розслідуванні страхової справи, а не під ча розгляду справи судом.

Оскільки, відповідно вимог законодавства саме на страховика покладено проведення оцінки для визначення матеріальної шкоди, а отже Звіт № 102 від 01 вересня 2020 року складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , який має для здійснення такої діяльності всі необхідні документи (а.с.59-77), повністю відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також іншим нормативно-правовим актам.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме за висновком дослідження автотоварознавця № 102 від 01 вересня 2020 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,54, без урахування ПДВ склала 162715,26 грн, а сума страхового відшкодування становить 78757, 63 грн (162715,26:2-2600,00).

Такимм чином, розрахунок страхового відшкодування здійснено із дотриманням норм Закону та без порушення своїх зобов`язань відповідно до вищезазначеного Закону, відтак суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ТДВ «СК «Кредо» недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 48642,37 грн є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що висновок судового експерта № 102 від 01 вересня 2020 року про оцінку колісного транспортного засобу MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 не є належним доказом з огляду на наступне.

Статтею 102 ЦПК України вимоги до висновку як доказу, який може бути визнаний належим, допустимим, або не визнаний таким під час розгляду цивільної справи у суді. Натомість, для встановлення розміру збитків у разі настання страхового випадку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» не зобов`язує страховика проводити лише експертизу.

Пунктом 22.1 ст. 22 передачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальність страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Також, п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» зобов`язує страховика направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійно оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майнна, майнових прав та використання її результатів.

Відповідно до ст. 4 Закону про оцінку професійна оціночна діяльність це діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визначених такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Згідно з ст. 3 Закону про оцінку оцінка майна, майнових прав це визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Майном, яке може оцінюватися відповіно до Закону про оцінку, в тому числі, є транспортні засоби (абз.3 ст.3 Закону про оцінку).

У випадках проведення належної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються до статті 12 цього Закону (абз.6 ст.3 Закону про оінку).

Статтею 5 Закону про оцінку визначено, що суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Також, у своїй діяльності щодо визначення величин матеріального збитку оцінювач керується «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженою спільним наказом № 142/5/2092 Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року.

Відповідно до пункту 1.2 Методика встановлює механізм оцінки (взначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Таким чином, правильне застосування п. 32.7 ст.32 Закону передбачає аналіз відповідної правової норми в її системному взаємозв`язку з вимогами, передбаченими ст.ст.22,1166 і 1187 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Верховного суду України від 04 червня 2014 року по справі № 6-49цс14, системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пунктами 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною намомент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методик дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспорного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно з статями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Звіт № 102 від 01 вересня 2020 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на дату ДТП 22 серпняя 2020 року, складений судовим експертом Шаховим О.В., повністю відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, манових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також іншим нормативно-правовим актам (перелік яких зазначений у преамбулі Звітів) та підлягає використанню для оцінки пошкодженого MERSEDES-BENS E250 CGI реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком та виходячи з вартості відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Законом не врегульвано питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця у сумі страхового відшкодування, а тому підстави для будь-якої доплати відсутні.

Виходячи з наведеного, оскільки Звіт № 102 від 01 вересня 2020 року, на підставі якого відповідачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування повністю відповідає вимогам Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також інших нормативно-правовим актам (перелік яких зазначений у преамбулах Звітів) та підлягає використанню, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок страхового відшкодування відповідачем здійснений із дотриманням норм Закону та без порушення своїх зобов`язань відповідно до Закону, отже підстави для доплати страхового відшкодування у розмірі 48642, 37 грн відсутні.

Щодо відшкодування вартості витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, проведеного позивачем на суму 2500 грн, то відповідно до ч.ч.34.2, 34.3 ст. 34 Закону, страховик відшкодовує потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) у разі, якщо не направив у строк 10 робочих днів свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Оскільки пошкоджений автомобіль був оглянутий ТДВ «СК «Кредо» у передачений Законом строк, підстави для стягнення витрат за проведення позивачем авто товарознавчого дослідження немає.

До того ж, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» не врегульовано питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця сумі страхового відшкодування, а тому відмова у здійсненні такої доплати не суперечить вимогам цих норм.

Суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукопності та надавши їм правову оцінку, дійшов обгрунтованого та правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права да з дотриманням процесуального права, тому не має передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції у цій справі.

Апеляційна скарга не містить переконливих аргументів щодо незаконності судового рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, тому підстав для розподілу судових витрат немає.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367-369, 371, 372, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадкуякщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 26 вересня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.