Справа № 159/3012/22
Провадження № 2/159/1031/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого суддіВолкової Ю.Ф.,

з участю секретаря судового засідання Конашук М.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області Ілюшика С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

«04» серпня 2022 рокуОСОБА_1 звернулась із позовом, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги мотивовано тим, що матір позивача ОСОБА_3 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 .

Як вказує позивач, на її вихованні перебуває неповнолітній син відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Ковельському району Ковельського міськрайонного управління юстиції від «04» серпня 2008 року).

У позовній заяві, позивач стверджує, що дитина, в інтересах якої подано позовну заяву, перебуває на обліку служби у справах дітей Колодяжненської сільської ради, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах з червня 2013 року. Крім того, неповнолітній ОСОБА_2 з мамою не проживає з червня 2021 року, а вихованням дитини займається позивач, що є сестрою ОСОБА_2 .

Крім того, позивач зазначає, що рідна мати ОСОБА_2 , протягом року жодного разу не поцікавилась де перебуває її син, який у нього психологічний чи фізичний стан, не допомагає йому фінансово та морально. За наявною інформацією, ОСОБА_3 , перебуває більше 3 місяців на заробітках у Республіці Польща, а беручи до уваги неможливість отримання згоди законного представника матері, неповнолітній брат позивача ОСОБА_2 , не має можливості виготовити паспорт громадянина України, пройти медичний огляд та написати заяву на вступ до Любомльського професійного ліцею.

1.2. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надав.

2. Рух справи у суді.

Позовну заяву подано до суду та зареєстровано «04» серпня 2022 року.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від «08» серпня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на «29» серпня 2022 року, розгляд справи по суті відбувся «23» вересня 2022 року.

Крім того, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від «08» серпня 2022 року до участі у розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Позивач та представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області Ілюшик С.Л., прийняли участь у судовому засіданні, призначеному до розгляду судом на «23» вересня 2022 року.

Відповідач ОСОБА_3 , обізнана із розглядом судом справи про позбавлення її батьківських прав, у жодне судове засідання не з`явилась, клопотань (заяв) про відкладення судового засідання заявлено до суду не було.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності відповідача.

4. Фактичні обставини справи.

За результатами повного дослідження матеріалів справи, судом було встановлено, що ОСОБА_3 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Ковельському району Ковельського міськрайонного управління юстиції від «04» серпня 2008 року.

Судом встановлено, що наказом Служби у справах дітей Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області № 4/1.4 від «02» серпня 2022 року, було тимчасово влаштовано в сім`ю позивача ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який залишився без батьківського піклування.

Відповідно до характеристики, наданої Колодяжненською сільською радою Ковельського району Волинської області від «01» серпня 2022 року № 5, стосовно жительки села Воля Любитівська ОСОБА_3 , що є відповідачем по справі, судом було встановлено, що відповідач по справі народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та закінчила Любитівську ЗОШ. Відповідач офіційно не працевлаштована, перебуває у шлюбі та має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , в інтересах якого було подано вказану позовну заяву та ОСОБА_4 , 2011 року народження, що знаходить на утриманні батька. Згідно вказаної характеристики, ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає в селі Воля Любитівська та за час проживання в селі характеризується негативно, а на даний час знаходиться на заробітках в Польщі, не займається вихованням дітей та зловживає спиртними напоями.

«28» червня 2022 року комісією було проведено обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_3 , з її дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження встановлено, що санітарно-гігієнічні умови задовільні. Крім того, на час перевірки встановлено, дочка відповідача ОСОБА_4 , перебуває у батька, син ОСОБА_2 , у сестри в с. Бобли, а мати перебуває на заробітках у Республіці Польща.

У ході розгляду справи, судом було досліджено висновок органу опіки та піклування при Колодяжненській сільській раді Ковельського району Волинської обласні від «03» серпня 2022 року вих. № 832/1.8/2-22 та встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 та на її вихованні перебуває неповнолітній син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Ковельському району Ковельського міськрайонного управління юстиції «04» серпня 2008 року). Вказана дитина перебуває на обліку служби у справах дітей Колодяжненської сільської ради, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах з червня 2013 року. Неповнолітній ОСОБА_2 , з мамою не проживає з червня 2021 року, а його вихованням займається сестра ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_3 , протягом року жодного разу не поцікавилась де перебуває ОСОБА_2 , який його психологічний чи фізичний стан, не допомагає фінансово та морально. За інформацією наявною у родичів, ОСОБА_3 перебуває більше 3 місяців на заробітках у Республіці Польща. Крім того, неповнолітній ОСОБА_2 не має можливості виготовити паспорт громадянина України, пройти медичний огляд, написати заяву про вступ до Любомльського професійного ліцею без згоди законного представника. Відповідно до характеристики, на ОСОБА_3 , видану старостою Дрозднівського старостинського округу, остання участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться його станом, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. На засідання комісії з питань захисту прав дитини при Колодяжненській сільській раді ОСОБА_3 не з`явилась, хоча була попереджена у телефонному режимі родичами.

Враховуючи усе вищезазначене, органом опіки та піклування при Колодяжненській сільській раді Ковельського району Волинської обласні висновком від «03» серпня 2022 року вих. № 832/1.8/2-22 висловлюється позиція про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом було встановлено, на підставі довідки, виданої Турійською селищною радою Ковельського району Волинської області від «03» серпня 2022 року № 230, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

5. Норми права, які застосував суд.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини четвертої статті 155 Сімейного кодексу України (далі СК України), ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за статтею 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи задовольнити позов про позбавлення батьківських прав.

Крім того, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків, а питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до статті 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від «20» листопада 1989 року (далі у всіх відмінках Конвенція про права дитини), дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від «07» грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04), наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

У рішенні від «18» грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06), ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі у всіх відмінках Конвенція) і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Практика ЄСПЛ свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

У рішенні від «16» листопада 2020 року по справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що, якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною третьою статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини тертої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктами 1-3 частини першої статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Згідно з частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області від «03» серпня 2022 року вих. № 832/1.8/2-22 і вважає його достатньо обґрунтованим та підготовленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя неповнолітньої дитини і відповідача, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини та умисному ухиленні від виконання, покладених законом та нормами моралі обов`язків.

Вказаних висновків суд доходить, враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, за якими, судом, з однієї сторони розглянуто правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, а з іншої сторони в обов`язковому порядку здійснено аналіз питання щодо забезпечення права дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 9 Конвенції про права дитини).

Так, судом зроблено висновки про те, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

Вказані життєві умови були обрані відповідачем ще з червня 2021 року, спільно не проживаючи із неповнолітньою дитиною шкільного віку, а згодом перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мала усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя.

Тобто, судом береться до уваги, що з червня 2021 року ОСОБА_3 , спільно однією сім`єю з ОСОБА_2 , не проживає, будучи його рідною матір`ю, а протягом останніх 3 місяців проживає за межами України, та, відповідно, з вказаного часу не брала та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складову частину виховання.

Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

Врахувавши конкретно встановлені обставини справи, якнайкращі інтереси неповнолітньої, а також те, що відповідач фактично не виконує своїх батьківських обов`язків з червня 2021 року, суд доходить висновку про можливість застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.

Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією про права дитини та іншими міжнародно-правовими актами, а також нормативно-правовими актами України.

Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасовує лише правовий зв`язок між нею та її неповнолітньою дитиною, за вже, фактично, відсутнім духовним зв`язком між матір`ю та сином.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

У межах судового розгляду, судом було опитано неповнолітню особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та останнім було надано пояснення, згідно якими, ОСОБА_2 , більше року, починаючи із 7 класу навчання у закладі загальної середньої освіти проживає разом із сестрою ОСОБА_1 , яка одноособово піклується за ним, надає йому матеріальну допомогу і займається вихованням та навчанням. ОСОБА_2 , в ході надання суду пояснень було висловлено бажання продовжити проживання із його сестрою, позивачем по справі та висловлено не бажання щодо можливого повернення для проживання із матір`ю ОСОБА_3 .

Із врахуванням думки дитини, суд доходить висновку, що у якнайкращих інтересах неповнолітнього буде забезпечення його розвитку у сім`ї позивача, оскільки розрив з позивачем болісно вплине на розвиток та самопочуття ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір, судом повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення й дійшов висновку про те, що мати не виконує повноцінно свої батьківські обов`язки, на будь-який зв`язок із дитиною не виходить, а відтак особа, яка свідомо не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось неповнолітня дитина залишились без батьківського піклування зі сторони рідної матері.

Суд вважає, що прийняте рішення суду буде відповідати інтересам дитини, що має право відчути любляче, прихильне, позитивне ставлення до себе від інших дорослих людей, які будуть опікуватись ним.

Окрім того, враховуючи, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо утримання дитини.

Приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дитини такого віку, стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, суд вважає необхідним позов в частині стягнення аліментів задовольнити частково та визначити до стягнення із відповідача ОСОБА_3 (починаючи із 04 серпня 2022 року) аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць

7. Розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог пункту 14 статті третьої Закону України «Про судовий збір», суд вважає за доцільне відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1984,80 грн., в дохід держави (позов містить по дві вимоги: немайнового характеру, щодо позбавлення батьківських прав та майнового характеру, щодо стягнення аліментів).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 19, 150, 155, 157, 164, 165, 166, 180, 182, 191 СК України, статтями 4, 12-13, 1 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з «04» серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Визначити, що рішення суду в частині стягнення аліментів виконувати на користь осіб чи установ, куди буде влаштований неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у випадку їх відмови від отримання аліментів, стягнення проводити на особисті рахунки дітей у відділенні Державного Ощадного банку України, одночасно зобов`язавши законного представника неповнолітніх дітей, у випадку настання цих обставин, відкрити зазначені особисті рахунки у місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили, в порядку частини третьої статті 166 Сімейного Кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

відповідач ОСОБА_3 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області , адреса реєстрації юридичної особи: Волинська область, Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Українки Лесі, 20.

Повний текст рішення складено «29» вересня 2022 року.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА