Справа № 570/1179/22
Номер провадження 2-о/570/45/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

заявника ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

представника заявника адвоката Тихончук Л.Х.

представника заінтересованої особи Управління ДМС у Рівненській області Ковалик Х.М.

представника заінтересованої особи ДУ "Городищенська ВК №96" - Шатковського Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державної установи "Городищенська виправна колонія №96", Управління ДМС у Рівненській області про встановлення факту постійного проживання на території України про встановлення факту постійного проживання на території України, -

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із даною заявою заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт постійного проживання на території України, оскільки даний факт є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Заявник ОСОБА_1 вказує, що народився в Росії та на даний час відбуває покарання у ДУ "Городищенська виправна колонія №96" в межах провадження 473/4078/19, засуджений з 2010 року до відбування покарання по законам України. Але станом на 2021 рік заявник не має паспорта громадянина України. Відсутність свідоцтва про народження у заявника, відсутність даних про його народження в реєстрах відділеннях державної реєстрації актів цивільного стану, ненадання Росією інформації про факт народження заявника або дублікату свідоцтва про народження не дозволяє зареєструватись ОСОБА_1 громадянином України. Заявник вказує, що має намір одружитися, але не може цього зробити по причині відсутності паспорта громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 також зазначає, що паспорта громадянина України він ніколи не мав. Не відвідував школи та дитячого садочка. За національністю циган. Вихованням займалася бабуся (мама батька ОСОБА_2 в Запорізькій області). Народився заявник в м.Саратові (Російська Федерація) в 1979 році, де з мамою проживав до 3-4 тижнів від народження, а потім переселився в Україну. Разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали станом на 24.08.1991 року на території України.

В судових рішеннях, де заявник ОСОБА_1 виступає стороною у справі, вказано, що останній 1979 року народження, є громадянином України, народжений в м.Саратов (Росія).

В особовій справі заявника в ДУ "Городищенська виправна колонія №96", документів, які б стосувалися народження або громадянства, не має (відсутня довідка про РНОКПП, паспорт, свідоцтво про народження).

Представник заявника адвокат Тихончук Л.Х. звернулася в Міграційну службу та РАЦС для отримання консультації стосовно можливості виготовлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 . На вказаний запит отримано відповідь про необхідність подання свідоцтва про народження заявника або витягу про державну реєстрацію народження.

ДУ "Городищенська виправна колонія №96" на запит адвоката Тихончук Л.Х. надала інформацію про проведену роботу по відновленню свідоцтва про народження заявника та надала докази неможливості отримання даного свідоцтва.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 27.07.2022 року, заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Тихончук Л.Х. просять суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року для встановлення належності до громадянства України на підставі ст.3 ЗУ «Про громадянство України».

02.05.2022 року судом було відкрито провадження у справі.

22.07.2022 року судом було витребувано від Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" матеріали особової справи засудженого ОСОБА_1 для огляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просять суд її задоволити.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ДУ "Городищенська ВК №96" Шатковський Ю.І. та представник заінтересованої особи Управління ДМС у Рівненській області Ковалик Х.М. не заперечили проти задоволення вимог заяви.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання сввідків, та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

У відповіді на адвокатський запит до УДМС України в Рівненській області від 11.03.2022 року зазначено, що документування заявника ОСОБА_1 паспортом громадянина України можливе за наявності свідоцтва про його народження.

У відповіді на запит ОСОБА_1 до Відділу ЗАГС по м.Енгельсу і Енгельскому району Сарастовської області РФ № 02-46/77-г від 20.02.2014 про витребування свідоцтва про народження з території РФ, повідомлено, що для оформлення заяви про витребування повторного свідоцтва про народження з території РФ, необхідно звернутися до органу РАЦС за місцем знаходження установи.

18.10.2013 року Рівненським РВ УДМС України у Рівненській області ОСОБА_1 видана довідка № 1793 про встановлення особи, але не встановлено громадянство будь-якої держави. Із вказаної довідки вбачається, що вона видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Саратов, Росія, який відбуває покарання у Городищенській ВК №96 Рівненського району Рівненської області, про те, що він справді звертався до Рівненського РВ УДМС із заявою щодо видачі йому паспорта по встановленню особи. Проведенною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 ч.1 ст.З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п.44, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 10. «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 , визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 ооку або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно пр живала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

-судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 може звернутися до територіального підрозділу УДМС у Рівненській області із заявою про встановлення належності до громадянства України за наявності відповідного рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Як вбачається з письмових пояснень представника заінтересованої особи Управління ДМС у Рівненській області Ковалик Х.М., заяв від ОСОБА_1 щодо набуття громадянства України до УДМС України у Рівненській області та його структурних підрозділів не надходило.

Відповідно до вимог частин першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За приписами частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для можливості реалізувати належне йому, як фізичній особі право на отримання паспорту громадянина України.

Факт постійного проживання заявника в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року окрім пояснень заявника та поданих ним доказів та наявними у матеріалах справи доказами, які досліджені в судовому засіданні, підтверджується також поясненнями допитаних в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Карлівським районним судом Полтавської області в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 в неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року, тому заява у цій частині є обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлення юридичного факту щодо дати народження, вказаної заявником, у цьому провадженні належними та допустими доказами не доведено, а для її встановлення передбачено процедуру, що реалізується у спосіб, визначений законом.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 315, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державної установи "Городищенська виправна колонія №96", Управління ДМС у Рівненській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , 1979 року народження, у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року для встановлення належності до громадянства України на підставі ст.3 Закону України "Про громадянство України".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , 1979 р.н., перебуває у місцях позбавлення волі ДУ "Городищенська ВК №96".

Заінтересована особа: Державна установа "Городищенська ВК №96", с. Городище, Рівненського району Рівненської області.

Заінтересована особа: Управління ДМС у Рівненській області, м.Рівне, вул. 16 Липня, 6.

Повне судове рішення складено 26.09.2022 р. у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Суддя: Гнатущенко Ю.В.