Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 вересня 2022 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтований тим, що в червні 2021 року позивач зверталася до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства, оскільки він відмовлявся сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 січня 2022 року на підставі заяви ОСОБА_2 про визнання батьківства були внесені відомості про зміну актового запису про народження дитини та останнього записано батьком цієї дитини.

Посилаючись на те, що спільна дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків по утриманню цієї дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 січня 2022 року, тобто з моменту визнання відповідачем батьківства, враховуючи при цьому обставину, що стала перешкодою на звернення до суду раніше з вказаним позовом у зв`язку із введенням в Україні військового стану, до досягнення дитиною повноліття.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подати відзив не скористався.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актого запису цивільного стану.

Згідно довідки Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходиться на її утримані.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано частиною другою статті 191 СК України, згідно якої аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача (звернення позивача у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи батька, за місцем роботи батька про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину) та неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, наприклад, що позивач пропонувала укласти договір про сплату аліментів на утримання дитини, а відповідач, як зобов`язана особа ухилявся від укладення такого договору, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагував на направлені йому листи, та інші подібні дії.

Доводи позивача про те, що підставою звернення до суду із позовом про визнання відповідача батьком їх дитини було ухилення останнього від виконання своїх обов`язків по утриманню цієї дитини та визнання останнім свого батьківства є достатнім доказом вжиття заходів щодо одержання аліментів з нього, судом відхиляються, оскільки факт встановлення батьківства не є тотожним заявленню вимоги про утримання дитини, а перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не було.

Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 у справі №215/5867/17 (61-16955св19).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, підстав для стягнення аліментів за минулий період немає, оскільки в обґрунтування вказаних вимог позивач не надала належних доказів, про те, що вона дійсно вживала заходів для одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв`язку з ухиленням його від їх сплати.

Враховуючи встановлені обставини та наявність обов`язку відповідача щодо утримання своєї неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивач надала до суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 08 червня 2022 року, укладеного між нею та адвокатом Крижанівським О.А., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та акт наданих послуг від 08 червня 2022 року, згідно якого надано послуги з надання правової інформації, консультацій та роз`яснень норм СК України (1,5 год 1500,00 грн), розроблено та складено позовну заяву про стягнення аліментів (1 год 1500,00 грн).

Водночас позивач не надала документів, що свідчать про оплату гонорару, оформлених у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), а тому підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, статтями 180, 181 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 червня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.В. Ковальчук