РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року

м. Рівне

Справа № 572/833/21

Провадження № 22-ц/4815/231/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Вейтас І.В., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому на підставі ст. ст. 1270, 1272 ЦК України просив встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_3 . Поважність причин пропущення строку прийняття спадщини за заповітом обґрунтував необізнаністю про наявність заповіту, про що довідався лише в лютому 2021 року від племінниці.

Зазначив, що проживає по сусідству із будинком покійної матері ОСОБА_3 , обробляє земельну ділянку, яку остання йому заповіла. Зазначив, що на день смерті матері в її будинку проживала його племінниця ОСОБА_2 із своєю сім`єю. Він своєчасно звернувся до нотаріуса, однак для оформлення спадщини бракувало документів, які він виготовив із запізненням. Просив позов задовольнити.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що станом на день смерті матері був особою непрацездатного віку, оскільки перебував на пенсії. Протягом тривалого часу має захворювання, яке істотним чином утруднює пересування. Також покликається на нездійснення прийому громадян органами нотаріату в зв`язку із діючими карантинними обмеженнями.

Крім того, через карантинні обмеження, а також наявність хронічного захворювання не зміг своєчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначає, що суд покликався на його присутність під час складання заповіту у приміщенні сільської ради, однак, не врахував, що з часу складання минуло 5 років.

Більше того, вважав, що заповідані йому спірні земельні ділянки були подаровані ОСОБА_2 разом з будинком.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 підтримав в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги. Чим порушив, не визнав чи обмежив спадкові права ОСОБА_1 заявлений ним в справі відповідач - Вирівська сільська рада і чому ним не залучались до участі в справі спадкоємці за законом, позивач пояснити не зміг.

Третя особа ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_1 без поважних причин пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, а задоволення його вимог впливає на її права, як спадкоємця іншої черги.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Земельні ділянки з цільовим призначенням для особистого селянського господарства площею 1,71 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку РВ № 049370) та площею 1,29 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку РВ № 049371) належали ОСОБА_3 .

Заповітом, посвідченим 18 грудня 2015 року секретарем виконкому Вирівської сільської ради Фурман Л. М., ОСОБА_3 , яка проживала по АДРЕСА_1 належні їй згадані вище земельні ділянки заповіла своєму синові ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Федорівка Сарненського району.

Довідкою Вирівської сільської ради Сарненського району № 1305 від 17 березня 2021 року підтверджується, що згідно погосподарського обліку в АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_3 з нею були зареєстровані та проживали онука ОСОБА_2 з чоловіком та чотирма неповнолітніми дітьми.

Згідно довідки Вирівської сільської ради № 1085 від 5 квітня 2020 року ОСОБА_2 за власний рахунок поховала бабусю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Однак, згідно ч. 3 ст.1272ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті та згідно роз`яснень даних в п. 24 постанови Пленуму Верховного Cуду України від 30.05.2008р. за N7 «Про судову практику у справах про спадкування», а також згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Постанова ВСУ від 14 вересня 2016 р. (№ 6-1215цс16).

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 13 жовтня 2020 року (включно).

Позивач звернувся до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини у березні 2021 року.

Відповідно до ст. 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що дізнався про наявність заповіту у лютому 2021 року, проте в судовому засіданні позивач не заперечував свою присутність при складанні заповіту, крім того в доводах апеляційної скарги не спростовує такий висновок суду, а наводить аргумент щодо спливу тривалого часу з моменту складення, що не є поважною причиною пропуску строку.

Також покликався на встановлення карантину як на перешкоду для своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. N 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 19 грудня 2020 року в Україні було запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» продовжено дію карантину з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р.

Як вбачається з поданого представником позивача клопотання від 27 квітня 2021 року, 29.12.2020 року між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правової допомоги.

Тобто вже станом на грудень 2020 року запровадження карантинних обмежень не перешкоджало звернутись і до нотаріуса, проте в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували такі звернення до моменту звернення з позовом.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року справа № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Враховуючи наведене, хворобливий стан позивача та епідеміологічна ситуація в країні не є беззаперечно поважними причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, які згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України можуть визнаватися поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 вересня 2022 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: І.В. Вейтас

С.В. Хилевич