Справа № 2-1408/10
№ 6/183/108/22

У Х В А Л А
09 вересня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровська область
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
за участю секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, -
12 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеною заявою, в якій просить суд поновити пропущений строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікати виконавчих листів по справі №2-1408/10.
Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2010 року було задоволено її позовну заяву до ОСОБА_2 по поділ майна подружжя, а саме стягнуто грошову компенсацію у сумі 3903 953,34 грн. та судові витрати 1 980 грн.
07.07.2010 року ОСОБА_1 було отримано виконавчі листи, однак на підставі ухвали Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області було видано дублікат виконавчих документів. Строк пред`явлення їх до виконання 13 березня 2020 року. Після чого від приватного виконавця Ванжи О.В. про прийняття до виконання виконавчих листів по справі №2-1408/10, однак вказані виконавчі листи були загублені, про що влітку 2022 року засобами телефонного зв`язку її повідомив державний виконавець Ванжа О.В. У зв`язку з чим та зважаючи на те, що рішення суду не було скасоване, заборгованість за рішенням суду не погашена, а виконавчі листи були втрачені просить суд поновити пропущений строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікати виконавчих листів по справі №2-1408/10.
Заявник у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому на підставі ч.3 ст.433 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд заяви за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.
Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.
Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Судом встановлено, що 15 червня 2010 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі № 2-1408/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
У відповідності до рішення суду, проведено поділ майна подружжя, виділено у власність ОСОБА_2 майно, яке придбане подружжям у шлюбі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 3 903 957,34 грн. та судові витрати 1 980 грн.
Ухвалою Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задоволено. Виконавчий лист виданий 19.12.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області із зазначенням дати набрання законної сили 13 березня 2017 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.05.2010 р. у справі № 2-1408/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя визнано таким, що не підлягає виконанню (том №2 а.с.112, 199-200).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2022 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу суду від 28 січня 2022 року залишена без задоволення. Ухвала Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області залишена без змін (том №2 а.с.237-240).
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так відповідно до ухвали Новомосковського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року встановлено наступне.
07 липня 2010 року представником позивача ОСОБА_1 отримані виконавчі листи на виконання рішення суду, про що свідчать відповідні відмітку у справі.
Встановлено, що у зв`язку з втратою виконавчого документу при пересилці, за заявою ОСОБА_1 від 14.05.2013 р. на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, було видано дублікат виконавчого документу.
Із наданої Головним територіальним управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповіді від 18.10.2017 р. та постанови державного виконавця від 21.02.2017 р. вбачається, що виконавчий лист було повернуто стягувачу ОСОБА_1 .
Встановлено, що після повернення дублікату виконавчого листа ОСОБА_1 у 2017 році, остання у період з 2017 по 2020 роки не зверталася до органів виконавчої служби з зазначеним виконавчим документом та пропустила строк його пред`явлення.Із наданої Головним територіальним управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповіді від 18.10.2017 р. та постанови державного виконавця від 21.02.2017 р. вбачається, що виконавчий лист було повернуто стягувачу ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 17.4 частини 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога заявника стосовно видачі дубліката виконавчого листа є не обґрунтованою та непідтвердженою жодними доказами, у зв`язку з тим, що заявник, взагалі, не посилається на його втрату, тощо, з огляду на що вимога заявника в частині видачі дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню.
Стосовно пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч.6 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
З огляду на те, що заявником, вимоги про поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання жодним чином не обґрунтовані, не зазначено будь-яких обставин та не надано жодних належних та допустимих доказів причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 у зазначеній справі не виявляла належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду, не надала жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень й доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За наведених обставин відсутні підстави для задоволення заяви в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81, 433, 258-260, 353, Розділом XIII ч. 1 п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 09 вересня 2022 року.

Суддя Д.І. Городецький