Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1259/21
Провадження № 2/494/141/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.09.2022 року м.Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді -Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка Одеської області цивільну справу №494/1259/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області. про визнання заповіту недійсним та визнання з права власності в порядку спадкування за заповітом, -
01.10.2021 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання заповіту недійсним та визнання заповіту дійсним.
Позивач у позовній заяві вказав, що життя ОСОБА_8 склала заповіт на користь ОСОБА_1 на належний їй земельний пай , згідно свідоцтва про право власності на землю серії ІІ-ОД №043141. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Звернувшись до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, позивач отримав відмову, оскільки за життя ОСОБА_8 склала другий заповіт на відповідача ОСОБА_2 . Водночас, дізнався, що ОСОБА_8 перед смертю тяжко хворіла та приймала різні медикаменти, які прямо могли вплинути на її волю. Таким чином, воля заповідача в момент вчинення правочину не відповідала дійсності. За таких обставин, просили визнати недійсним заповіт від 01.10.2020 року складений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 , який посвідчений прватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №888 та визнати дійсним заповіт від 22.08.2012 року.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 01.10.2021 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_9
12.10.2021 року суддею Дєтковим О.Я. відкрито провадження по справі та по справі призначено судове засідання.
Під час перебування справи у провадженні судді ОСОБА_9, на адресу суду надійшли заява 05.10.2021 року від ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності, в якому останній визнав позовні вимоги та вказав, що останній заповіт був написаний матір`ю під дією ліків, що фактично вплинуло на її волевиявлення (а.с.37-39).
Також, у матеріалах справи міститься заяви третіх осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності (а.с.30-36).
Окрім цього, згідно протоколу судового засідання від 11.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 позов визнав та пояснив: «… мама була під діям лік, і не дуже добре розуміла..» (а.с.48).
Ухвалою судді ОСОБА_9 від 11.11.2021 року залучено по справі третіх осіб та витребувано спадкову справу.
Разом з цим, відповідно до розпорядження №359 від 13.12.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_9
На підставі викладеного 13.12.2021 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.
Розгляд справи розпочатий спочатку та ухвалою суду від 05.11.2022 року прийнято до свого провадження.
Відповідно до наказу №16-од від 31.08.2022 р про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року №641 та відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2022 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.
Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 21.11.2022 року.
Ухвалою суду від 14.06.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області. про визнання заповіту недійсним та визнання з права власності в порядку спадкування за заповітом. Також залучено до участі у справі Розквітівську сільську раду Березівського району Одеської області у якості третьої особи (а.с.110).
Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 19.09.2008 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , останньою було передано в оренду земельну ділянку загально площею 4,22 га строком на 5 років. Проте, враховуючи, що у вересні 2012 року підходив строк закінчення дії договору оренди, ОСОБА_8 звернулася до ФОП ОСОБА_4 з пропозицією викупу земельної ділянки, у зв`язку з тим, що їй потрібно були кошти. Однак, станом на 2012 рік діяв мораторій на проведення договірних відносин щодо земель. Таким чином було прийнято рішення щодо передачі коштів ОСОБА_8 від ОСОБА_4 в розмірі 48.000 гривень. В свою чергу, договір оренди від 19.09.2008 року вважався припиненим, а земельну ділянку вона передає в постійне користування ОСОБА_1 для ведення особистого фермерського господарства. На підставі цього ОСОБА_8 склала заповіт на користь ОСОБА_1 , а саме: заповіла належну їй земельну ділянку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Таким чином з 19.09.2008 року по день смерті ОСОБА_8 діяли договірні відносини між ФОП ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Жодних претензій матеріального характеру з боку ОСОБА_8 ані до ОСОБА_1 ,ані ОСОБА_4 не надходило. Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина. Позивач в строк звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до складеного на його ім`я заповіту. Відповідно до листа нотаріуса йому стало відомо, що Заповідачем було складено новий заповіт, який скасував попередній заповіт, Зі спадкової справи було з`ясовано що за життя, а саме 01.10.2020 року ОСОБА_8 склала другий заповіт відповідно до якого заповіла належний їй вище зазначений земельний пай, відповідачу ОСОБА_2 своєму сину. Також стало відомо, що після смерті ОСОБА_8 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку звернулися позивач та відповідач ОСОБА_2 . Як зазначає позивач, що ОСОБА_2 неодноразово вимагав від своєї матері оформлення саме на нього земельного паю. Так шляхом обману та психічного тиску під діями ліків, її син ОСОБА_2 завіз свою хвору матір до приватного нотаріуса де в його присутності було складено вищевказаний заповіт. Вважають вказаний заповіт недійсним. Водночас, позивач просить також визнати право власності на вищевказану земельну ділянку. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.
В судове засідання позивач або його представник 19.09.2022 року не з`явися. Одночасно, від його представника надійшла заява про слухання справи у його відсутності. На позовних вимогах наполягає та не заперечують проти заочного рішення (а.с.138-150).
Відповідач у судові зсідання 23.03.2022 року, 26.05.2022 року, 14.06.2022 року, 08.07.2022 року, 31.08.2022 року та 19.09.2022 року не з`явися. На його адресу направлялися судові повістки (а.с.72-73, 131-132, 139,141) та позивачем направлялась на його адресу позовна заява від 14.06.2022 року (а.с.108). Також виклик в судове засідання здійснювався через оголошення веб сайту Березівського районного суду (а.с.89,118,137.146-147). Однак, останній жодного разу не з`явився та причини неявки не повідомив.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської областів судові засідання 23.03.2022 року, 26.05.2022 року, 14.06.2022 року, 08.07.2022 року, 31.08.2022 року та 19.09.2022 року також жодного разу не з`явилися.
На їх адресу направлялися судові повістки та позовна заява від 14.06.2022 року (а.с.108), конверти яких повернулися з відповідними відмітками. Також ,виклик в судове засідання здійснювався через оголошення веб-сайту Березівського районного суду (а.с.89,118,137.146-147).
Водночас, судом направлені запити до Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області та Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області щодо повідомлення третіх осіб про судове засідання. (а.с.122-124).
Окрім цього, на електронну адресу Розквітівської сільської ради також надсилались повістки про виклик до суду, про що свідчать довідки (а.с.125,145), проте останні не з`явились та не надали будь-яких клопотань, заяв, тощо.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Разом з цим, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 достовірно знаючи, що у Березівському районному суді Одеської області перебуває справа щодо визнання заповіту недійсним та у попередньому складі суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності з визнанням позову, фактично жодного разу з листопада 2021 року не з`являвся до суду та не цікавився розглядом справи, а тому, - у зв`язку з оголошенням карантину та введенням воєнного стану на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, оскільки подальше перенесення судового розгляду призведе до можливого затягування розгляду справи, - суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 280 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача та третіх осіб, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України : «розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі».
Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його письмовій заяві, відсутність відповідача та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів».
Згідно зі ст. 12 ЦПК України «Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін». Згідно зі ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках».
Суд вважає зазначити, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу підставу та предмет позову може визначити виключно позивач. Суд не вправі визначити предмет, підставу (інше) позову також у зв`язку із принципом змагальності цивільного процесу.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 на праві власності належала земельна ділянка 4,22 га, яка розташована на території Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив № 26 , ділянка НОМЕР_2 (а.с.8-9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть актовий запис №401 від 10.11.2020 року (а.с.7).
Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 22.08.2012 року склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 та заповіла вищевказану земельну ділянку. (а.с.15)
Судом також встановлено, що 01.10.2020 року ОСОБА_8 склала оспорюваний заповіт (а.с.17), відповідно до якого заповіла належну їй земельну ділянку своєму синові - відповідачу по справі ОСОБА_2 .
Статтею 215 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) передбачено: «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)».
Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено: «Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі».
Згідно ст. 225 ЦК України встановлено: «правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені».
Частиною другою статті 1257 ЦК України встановлено: « За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі»
Як зазначає позивач у позовній заяві, що заповіт складений 01.10.2020 року на ім`я ОСОБА_2 , вчинений шляхом оману та під дією ліків.
Водночас, відповідачем вказаний факт не спростований, а навпаки згідно заяви ОСОБА_2 від 05.10.2021 року (а.с.37) вказує, що дійсно останній заповіт на його користь був написаний матір`ю під дією ліків, що фактично вплинуло на її волевиявлення в останні дні її життя.
Окрім цього, ОСОБА_3 згідно протоколу судового засідання від 11.11.2021 року (під час перебування провадження у судді ОСОБА_9) вказав, що «мама була під діями лік, і не дуже добре розуміла..».
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом».
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про задоволення вимоги позивача щодо визнання недійсним заповіт від 01.10.2020 року складений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В та зареєстровано в реєстрі за №888.
Щодо вимоги про визнання за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку у розмірі 4,22 га в порядку спадкування за заповітом від 22 серпня 2012 року, то суд вважає зазначити наступне:
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до положень частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її».
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємця за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємця лише за умови, що він виявив згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємця, а його право.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 04.01.2022 року звернувся до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про спадщину за заповітом від 22 серпня 2012 року, тобто виявив згоду щодо прийняття спадщини.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав
За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Суд також вважає зазначити, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки визнано заповіт від 01.10.2020 року недійсним є порушенням його права власності, що унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.
Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за заповітом від 12.08.2012 року після смерті ОСОБА_8 , а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку за заповітом.
Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями12,13,229,265,273 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області. про визнання заповіту недійсним та визнання зправа власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 01.10.2020 року складений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В та зареєстровано в реєстрі за №888.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку у розмірі 4,22 га, розташовану на території Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області, масив № 26 , ділянка № НОМЕР_2 , кадастровий номер :01:003:0045 в порядку спадкування за заповітом від 22 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Березівського нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г за реєстровим №916 після сметі ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 )

Треті особи: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (( АДРЕСА_3 ).

- ФОП ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_5 )

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_6 ).

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_5 ).

- Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області вул. Миру 1, с. Розквіт Березівського району Одеської області, ).

Повний текст заочного рішення виготовлено та підписано 27.09.2022 року.

Суддя І.А. Римар