Справа № 698/47/22
Провадження № 2/698/68/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 р. смт Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участю секретаря судових засідань Гончар Т.О.,

представника позивачки адвоката Замковенка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка через свого представника адвоката Замковенка В.М. звернулася до суду з позовною заявою до Катеринопільської селищної ради, в якій просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку (А-1), веранди, ганку (а2), сарая (Б1), погрібу (б2), літньої кухні (В1), вбиральні (Г1), воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, колодязя № 3, воріт з хвірткою № 4.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 09.09.2011 року по даний час вонапроживає в житловому будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає та утримує його, проводить поточний та капітальний ремонт, а також сплачує послуги за електропостачання. Земельна ділянка, площею 0,2498 га, що також розташована за вищевказаною адресою, належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2016 року.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 19..01.2022 року відкрито провадження за вищезазначеною позовною заявою, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні предстаник позивача адвокат Замковенко В.М. позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. До суду надано клопотання від старости Вербовецького старостинського округу Кожушко Н.Ф., в якому представник відповідача просить розглядати справу без її участі, заперечень щодо позовних вимог не має, покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимогст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно дост. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Приписами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності.

Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Катеринопільським РВЦ МВС України в Черкаській області 14.01.2011 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 09.09.2011 року.

Із виписки з по господарської книги, виданої виконавчим комітетом Катеринопільської селищної ради 10.03.2021 року за № 47 встановлено, що згідно по господарських книг № 3 за 2011-2015, № 2 за 2021-2025, особистий рахунок господарства № НОМЕР_2 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , головою господарства з 09.09.2011 року по теперішній час є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 15.03.2021 року № 229 виданої ОСОБА_1 станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» заадресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2016 року, власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0279 площею 0,2498 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Із копії Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від 12.03.2021 року встановлено, що зазначене будинковолодіння відповідно до схеми розташування будівель та споруд складається з житлового будинку (А-1), веранди, ганку (а2), сарая (Б1), погрібу (б2), літньої кухні (В1), вбиральні (Г1), воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, колодязя № 3, воріт з хвірткою № 4.

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, яким є житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що станом на 17.11.2021 року його ринкова вартість становить 27060 гривень.

Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» № 233 від 10.11.2021 року встановлено, що по житловому будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_3 не має заборгованості за спожиту електроенергію.

Із показів допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 вселилася в цей будинок в 2011 році та до цього часу постійно проживає в ньому, доглядає за будинком, робила в ньому поточний ремонт, встановила огорожу, провела воду, сплачує комунальні послуги. Власник будинку свідкам невідомий.

За вказаних обставин позивачка більше 10 років відкрито, безперервно володіє житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яким заволоділа добросовісно, попередній власник даного житлового будинку не відомий та продовжує безперервно проживати в ньому, а також сплачує комунальні послуги за спожиту електроенергію, виходячи з наданої довідки ТОВ «Черкасиенергозбут».

Разом з тим, до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України).

У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна.

Отже, відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного суду від 14.02.2018 року у справі № 357/1902/16-ц, визнання права власності на будинок, який в установленому законом порядку не був прийнятий в експлуатацію, неможливе, оскільки до проведення державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження введення в експлуатацію будинку за адресою: АДРЕСА_1 на який претендує позивачка.

Враховуючи встановлені у справі обставини, зазначені вище норми права, правовий висновок Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки позивачка не надала належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження прийняття даного об`єкта нерухомості у встановленому законом порядку в експлуатацію.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 263-265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Лазаренко