Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5485/22 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д.В.
Категорія 30 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/5485/22 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Войтовича Михайла Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту з майна

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Войтовича Михайла Степановича на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2022 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки із кадастровим номером: :05:021:0005, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також зняти арешт з 1/2 частки указаного нерухомого майна, який був накладений 24.02.2021 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківським А.С. на підставі постанови про арешт майна боржника від 24.02.2021 у виконавчому провадженні №48179140.

28.06.2022 адвокат Войтович М.С., в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити продаж Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у виконавчому провадженні № 48179140, зведене виконавче провадження № 30537249, арештованого майна: 1/2 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, та 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер: :05:021:0005, реєстраційний номер нерухомого майна - 01.

В обґрунтування вимог зазначав, що 20.06.2022 відповідачу ОСОБА_2 стало відомо, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т.П. направила стягувачам у зведеному виконавчому провадження № 30537249 ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) повідомлення та пропозицію про залишення за ними нереалізованого майна в рахунок погашення боргу № 32408 від 20.06.2022. У вказаних повідомленні та пропозиції зазначалось, що якщо стягувач виявить бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 днів з дня надходження цього повідомлення внести на відповідний рахунок різницю між вартістю майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на його користь. На думку адвоката, вказана дія є фактично продажем майна, котре є предметом спору, оскільки право власності на нього перейде співвідповідачу ОСОБА_3 , а винесені державним виконавцем постанова та акт передачі майна фактично є правочинами.

Таким чином вважає, що стягувачі мають можливість вцілому отримати вказане майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 у рахунок заборгованості ОСОБА_2 перед ними і це унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивачки на оспорюване майно. При тому, що згадане майно є спільною сумісною власністю і частка ОСОБА_1 в ньому складає 1/2. У випадку незадоволення позову стягувачі матимуть змогу отримати будинок й ділянку в рахунок заборгованості, а не накладення забезпечення взагалі призведе до того, що позивачка втратить майно, яке їй належить по закону. До того ж на згадане нерухоме майно 24.02.2021 вже був накладений арешт Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), який не знятий на сьогоднішній день і в повному обсязі забезпечує права та інтереси стягувачів у виконавчому провадженні.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Войтович М.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною, постановлена з порушення норм процесуального права, так як, пунктом 5 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що зупиняється продаж арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Позивачкою ОСОБА_1 якраз і був поданий 16.05.2022 позов про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту і судом мала бути задоволена вказана заява.

У поданому відзиві ОСОБА_3 посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Войтович М.С. підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення які відповідають їй.

ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та підтримав пояснення викладені у відзиві.

Інші учасники процесу будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, мотивуючи таким.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що захід забезпечення позову, який просить застосувати представник ОСОБА_1 - адвокат Войтович М.С., фактично призведе до зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, та може призвести до порушення прав і законних інтересів відповідача ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Судом встановлено, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківський А.С. звернувся із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, та ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2021 дане подання було задоволене. Зокрема, звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судового рішення, а саме на: житловий будинок, загальною площею 214 кв.м, житлова площа 67.8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, місце розташування: кадастровий номер: :05:021:0005, реєстраційний номер: 01, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0.0904 га.

Отже, зупинення реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні порушить права, інтереси та законні очікування ОСОБА_3 .

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У згаданій постанові Пленум Верховного Суду України особливо акцентував увагу на недопустимості забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Законом України № 460-IX від 15.01.2020 року статтю 150 ЦПК України доповнено частиною одинадцятою, згідно із якою не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, висновки суду щодо відсутності підстав до вжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб відповідають обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Войтовича Михайла Степановича залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 29 вересня 2022 року.