Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2022 Справа №607/19640/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучмія М.Я., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Крічфалушій Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, у якій просить, з урахування заяви про зміну підстав та предмета позову, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,0602 га кадастровий номер :17:001:2372, яка розташована в м. Тернополі у садівничому товаристві «Тернопільське» та належить ОСОБА_1 , шляхом демонтажу частини огорожі збудованої нею, що розташована на вказаній земельній ділянці в межах накладення земельних ділянок площею 0,0017 га, за ходом годинникової стрілки 1,06 м, 32,83 м, 0,09 м, 12,52 м та 20,36 м.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0602 га кадастровий номер :17:001:2372. Власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером :17:001:0099, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , по межі від В до Г є відповідач ОСОБА_2 . Зазначає, що він звернувся до спеціалізованого підприємства, яке проводить геодезичні роботи, працівниками якого встановлено, що огорожа ОСОБА_2 частково знаходиться на земельній ділянці позивача, в результаті чого відповідачем було захоплено земельну ділянку по межі від В до Г шириною від 0,30 м до 1,09 м, загальною площею 0,0023 га. Також вказує, що він неодноразово звертався до відповідачки ОСОБА_2 з вимогою не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою, звільнити її, однак спір не вдалося вирішити шляхом домовленості. Крім цього, зазначає, що ще попереднім власником його земельної ділянки ОСОБА_3 вчинялися дії задля усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою, але це також не дало результатів.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Вказує, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0612 га, кадастровий номер :17:001:0099, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії № 356735 від 15.12.2005 року. Як зазначено у вказаному акті суміжними користувачами від точки В до А є ОСОБА_4 (розмір земельної ділянки між точками становить 34 м.). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної в ділянки натурі (на місцевості) була виготовлена 25.04.2005 року, зареєстрована 15.12.2005 року. При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі кадастровий номер :17:001:0099, тобто до 25.04.2005 року ОСОБА_2 було визначено та погоджено на місцевості усі зовнішні межі земельної ділянки із сусідніми землекористувачами, що стало наслідком її приватизації. Обміри вищевказаної земельної ділянки проводилися по фактичному використанню між суміжними землевласниками та межі були погоджені ними та закріплені межовими знаками, що проходять по огорожі. Вказує, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0602 га, кадастровий номер :17:001:2372 лише з 18.05.2018 року. Попереднім власником вищевказаної земельної ділянки була ОСОБА_3 . Також зазначає, що в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які докази порушень прав позивача зі сторони відповідача щодо користування земельною ділянкою.

Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, у якому вказано, що факти викладені у відзиві є необгрунтованими та не спростовують позовних вимог ОСОБА_1 . Щодо твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 набула права власності на належну їй земельну ділянку швидше ніж позивач ОСОБА_1 , тому нею не було порушено меж земельної ділянки, вказує, що воно є необгрунтованим, адже дата набуття права власності на земельну ділянку не спростовує того факту, що відповідачем було захоплено земельну ділянку позивача. Стосовно того, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази порушень прав позивача зі сторони відповідача щодо користування його земельною ділянкою, позивач вважає, що ним надано належні та достатні докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кучмій М. Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 адвокат Крічфалушій Л.І. заперечила щодо задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім цього, вказала, що як первинна судова земельно-технічна експертиза, так і додаткова судова земельно-технічна експертиза, які призначалися у справі, не можуть братися судом до уваги, оскільки виконувалися за відсутності інформації наявної в обмінних файлах, які на вимогу суду надані не були.

Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка, розташована у АДРЕСА_1 , площею 0,0602 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :17:001:2372, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 18.05.2018 р., який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 367, засвідченого державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори Темніковою С. А.; витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №124870061 від 22.05.2018 та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.08.2019.

Відповідно до листа № 05-13/720, виданого 15.07.2016 Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області громадянці ОСОБА_3 , інспекцією в межах повноважень розглянуто заяву ОСОБА_3 від 22.06.2016 року, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_2 використовує частину земельної ділянки ОСОБА_3 , що підтверджується картографічними матеріалами. Тому Державна інспекція сільського господарства в Тернопільській області рекомендує ОСОБА_3 із відповідною заявою та наявними матеріалами звернутися до суду для вирішення питання по суті.

Згідно листа МГО Садівників-Любителів «Тернопільське» № 62 від 14.06.2017, адресованого ОСОБА_3 , правління товариства інформує, що скарга останньої від 16.05.2017 р. за №27 про порушення межових знаків сусідом діл. № 2015 ОСОБА_2 , які встановлено СМП «Геодезія» розглянута. Правління надіслало листа ОСОБА_2 , у якому вказало постановити межові знаки згідно кадастрового плану ділянок №№ 2014, 2015.

Відповідно до листа МГО Садівників-Любителів «Тернопільське» № 61 від 14.06.2017, адресованого ОСОБА_2 , правління товариства інформує, що надійшла скарга від члена товариства ОСОБА_3 діл. №2015 про порушення ОСОБА_2 межових знаків, які встановлено СМП «Геодезія». Правління просить в десятиденний строк поставити межові знаки згідно кадастрового плану ділянок №№ 2014, 2015.

Як вбачається з висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №607/19640/19 від 20.11.2021 № 974/20-22, межа земельної ділянки за кадастровим номером :17:001:2372, що розташована в м. Тернополі у садівничому товаристві «Тернопільське» та належить ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі № 367 від 18.05.2018, згідно плану меж земельної ділянки, від В до Г порушена суміжним землекористувачем/землевласником ОСОБА_2 . Отже, існує накладання земельних ділянок. Лінійні розміри площини накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку :17:001:2372 становить (за ходом годинникової стрілки) 1,06 м, 32,83 м, 0,09 м, 12,52 м та 20,36м. Площа накладення земельних ділянок становить 0,0017 га.

Крім цього, ухвалою суду було постановлено призначити у справі додаткову судову земельно-технічну експертизу, оскільки представником позивача було заявлено клопотання про проведення такої експертизи, тому що судом отримано додаткові матеріали відносно земельної ділянки позивача, зокрема поземельну книгу, які б дозволили експертові надати повний та об`єктивний експертний висновок.

Згідно висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №607/19640/19 від 25.10.2021 № 753/21-22, межа земельної ділянки за кадастровим номером :17:001:2372, що розташована в м. Тернополі у садівничому товаристві «Тернопільське» та належить ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі № 367 від 18.05.2018, згідно плану меж земельної ділянки, від В до Г порушена суміжним землекористувачем/землевласником ОСОБА_2 . Отже, існує накладання земельних ділянок. Лінійні розміри площини накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку :17:001:2372 становить (за ходом годинникової стрілки) 1,06 м, 32,83 м, 0,09 м, 12,52 м та 20,36м. Площа накладення земельних ділянок становить 0,0017 га. Єдиним способом відновлення порушеної межі є відновлення межових знаків по лінії розмежування між сторонами по справі відповідно до відомостей про межі земельних ділянок, що внесені до Державного земельного кадастру.

У статті 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЗК України право власності на землю гарантується, набувається і реалізується громадянами України на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Підпунктом «а» ч.1 ст.81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ці ж положення закріплені у ст.41 Конституції України.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Верховний Суд в Постанові у справі № 926/2189/17 від 12.04.2018 р. зазначив, що негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами.

П. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Частинами 2 та 3 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з частиною 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Частинами 2 та 3 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Умовами для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є доведена позивачем сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Разом з тим, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Так як спір по справі між сторонами не був врегульований в позасудовому порядку, то на підставі ухвали суду по даній справі призначалася та проводилася судова земельно-технічна експертиза, а також додаткова судова земельно-технічна експертиза.

Суд вважає висновок експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 753/21-22 від 25.10.2021 року належним та допустимим доказом у справі, оскільки він проведений на підставі ухвали суду уповноваженою особою-експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, містить вичерпні відповіді на питання поставлені судом, є вмотивованим та науково-обґрунтованим.

Сукупність досліджених судом доказів дає суду підстави дійти висновку, що відповідачем порушені права позивача, як власника земельної ділянки, тому вони підлягають захисту.

Обраний позивачем спосіб захисту - усунення порушення права власності шляхом демонтажу частини паркану, якій знаходиться не по юридично встановленій межі, а на території земельної ділянки позивача та встановлення (відновленні) її меж, суд вважає належним, він передбачений законом та відповідає змісту порушеного права позивача.

З урахуванням викладеного, враховуючи дані технічної документації із землеустрою земельної ділянки, висновок експерта № 974/20-22 від 20.11.2020 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та висновок експерта № 753/21-22 від 25.10.2021 року за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому відповідач має усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,0602 га кадастровий номер :17:001:2372, яка розташована в м. Тернополі у садівничому товаристві «Тернопільське» та належить ОСОБА_1 , шляхом демонтажу частини огорожі збудованої нею, що розташована на вказаній земельній ділянці в межах накладення земельних ділянок площею 0,0017 га, за ходом годинникової стрілки 1,06 м, 32,83 м, 0,09 м, 12,52 м та 20,36 м.

Суд не бере до уваги твердження відповідача проте, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку швидше за позивача ОСОБА_1 та про те, що відсутні докази порушення прав позивача зі сторони відповідача щодо користування земельною ділянкою, оскільки вказане повною мірою спростовується дослідженими у судовому засіданні матеріалами цивільної справ, зокрема висновком експерта за результатами проведеної додаткової судової земельно-технічної експертизи.

Крім цього, доводи представника відповідача адвоката Крічфалушій Л.І. про те, що наявні у справі судові земельно-технічні експертизи виконувалися за відсутності обмінних файлів, суд не приймає до уваги, оскільки додаткова судова земельно-технічна експертиза, яка взята судом до уваги при вирішенні спору по суті, виконувалася з урахуванням інформації наявної у поземельній книзі на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 , кадастровий номер :17:001:2372, як містить повну інформацію щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі інформацію щодо координат поворотних точок меж земельної ділянки. У зв`язку із наведеними, суд вважає, що висновки, які наведені у висновку експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи є об`єктивними, обґрунтованими і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн. та 4939,96 грн. понесених позивачем витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи

На підставі наведеного, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, ст.ст.14, 129 Конституції України, ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.78, 81, 91, 152 ЗК України, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою площею 0,0602 га кадастровий номер :17:001:2372, яка розташована в м. Тернополі у садівничому товаристві «Тернопільське» та належить ОСОБА_1 , шляхом демонтажу частини огорожі збудованої нею, що розташована на вказаній земельній ділянці в межах накладення земельних ділянок площею 0,0017 га, за ходом годинникової стрілки 1,06 м, 32,83 м, 0,09 м, 12,52 м та 20,36 м.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 4939,96 гривень понесених позивачем витрат на проведення судової земельно-технічної експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич