Справа № 461/513/21 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/4164/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Зубачик Н.Б. від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи Красилівської Державної нотаріальної контори про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Красилівської Державної нотаріальної контори про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 08.08.2016 року та кредитним договором №Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року в розмірі 40364 (сорок тисяч триста шістдесят чотири) грн. 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» відмовити повністю.

Вважає, що рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, визначеним статтею 263 ЦПК України, оскільки мас місце: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення судом під час його ухвалення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Вважає, що відкриття провадження Галицьким районним судом м. Львова у цій справі, розгляд та ухвалення судом рішення по суті позовних вимог не ґрунтується на вимогах закону. Вказує, що правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Він не є стороною укладених між позивачем і покійною ОСОБА_3 угод, положення цих угод не створюють для нього жодного обов`язку їх дотримання, оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, будь-які умови кредитного договору, у тому числі щодо строків повернення кредиту, порядку і місця виконання цих договорів, не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме тому, у випадку пред`явлення до нього позову, як до спадкоємця позичальника, правила альтернативної підсудності за вибором позивача (ч.8 ст. 28 ЦПК України), не підлягають застосуванню. Оскільки він проживає у межах територіальної юрисдикції (підсудності) Красилівського районного суду Хмельницької області, як суду першої інстанції, який за законом вирішує справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, саме до цього суду мав бути пред`явлений позов до нього, як до фізичної особи спадкоємця позичальника ОСОБА_3 і розгляд справи за цим позовом буде вважатись таким, що здійснений компетентним судом, якщо такий розгляд буде здійснено саме Красилівським районним судом Хмельницької області. Під час ухвалення рішення про стягнення кредитної заборгованості покійної позичальника ОСОБА_3 з відповідачів, як з її спадкоємців, солідарно, суд неправильно застосував норми матеріального права. Після смерті дружини він успадкував 1/2. належного їй на момент смерті майна. Іншу половину спадкував її батько ОСОБА_2 . На момент оформлення апелянту свідоцтв про право на спадщину за законом, іншому спадкоємцю - ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаного майна видано ще не було, про що державним нотаріусом зазначено у текстах цих свідоцтв. Таким чином рішення суду про стягнення солідарно заборгованості покійного позичальника з відповідачів, які є її спадкоємцями, не відповідає вимогам законності. Судом безпідставно вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 40364,55 гри., оскільки дійсний розмір заборгованості, яка існувала на момент смерті ОСОБА_3 не встановлено. Довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_3 станом на 22.02.2020 не с документом, яким може бути підтверджено наявність кредитної заборгованості, її розмір та структуру. Окрім цього, вважає, що плату за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 4320,66 грн. стягнуто з позичальника незаконно, оскільки положення пункту 1.10 кредитного договору, відповідно до якого ця плата стягнута є нікчемним. Таким чином вважає, що під час визначення дійсної суми заборгованості за кредитним договором, яка існувала на момент смерті позичальника і поділу зобов`язань щодо її сплати між спадкоємцями, судом при вирішенні справи має бути враховано його інтереси, як спадкоємця позичальника, шляхом зменшення розміру його зобов`язань за кредитним договором на суму 4320,66 грн., що стягнута незаконно, або в будь-який інший спосіб, який забезпечить, його інтереси за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім цього, при визначенні розміру його відповідальності, як одного зі спадкоємців ОСОБА_3 за її боргами позичальника, має бути враховано те, що після смерті дружини ним за період з 27 лютого по 09 червня 2020 року було сплачено кредитну заборгованість за угодою № С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 18 серпня 2016 року на загальну суму 9690,00 гри., що підтверджується відповідними доказами - копіями платіжних документів, які були додані до відзиву.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, відповіді на відзив, заяви про уточнення позовних вимог, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.2, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265ЦПК України, ст.ст.525, 526, 610, 612, 615, 629, 1054, 1216, 1218, 1219, 1282 ЦК України, та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що 18.08.2016 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено Угоду №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії, відповідно до якої сторони домовились про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно умовами Договору комплексного банківською обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розмішена на Інтернет сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. Згідно Угоди №С01.981.76459 максимальний ліміт кредитної лінії - 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 14400 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42 % річних /а.с.13-14/. Окрім того, 21.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №Z62.22376.004812350. Згідно договору позичальник отримала кредит в розмірі 12783 грн., зі сплатою 15 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів /а.с.41-44/. Позивач виконав свої зобов`язання, згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру /а.с.51/. Однак, ОСОБА_3 не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Разом з тим, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, про що Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) складено відповідний актовий запис №71, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть від 25.02.2020 року, серії НОМЕР_1 /а.с.61/. Станом на дату смерті позичальника існувала непогашена заборгованість перед позивачем за угодою №С01.981.76459, розмір якої станом на 22.02.2020 року становить 32193,74 грн. та складається із наступного: основний борг 30369,72 грн. та строкові проценти 1824,02 грн. На підтвердження вище вказаної заборгованості за угодою позивачем надано довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором №С01.981.76459 від 18.08.2016 року, видана AT «Ідея Банк» станом на 22.02.2020 року /а.с.29/. Окрім того, станом на дату смерті позичальника, за кредитний договір №Z62.22376.004812350 існувала непогашена заборгованість, розмір якої, згідно розрахунку заборгованості, станом на 22.02.2020 року становить 8170,81 грн. та складається із наступного: основний борг 7571,65 грн., строкові проценти 99,16 грн., інші штрафні санкції 500 грн. На підтвердження вказаної заборгованості за кредитним договором позивачем надано довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором, видана AT «Ідея Банк» станом на 22.02.2020 року /а.с.52/. 05.03.2020 року позивачем направлено претензії кредитора до Красилівської Державної нотаріальної контори /а.с.39-40, 58-59/. 27.10.2020 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В.В. повідомлено, що претензію кредитора від 05.03.2020 року зареєстровано під №268 в спадкову справу №75/2020 до майна померлої ОСОБА_3 , а також повідомлено, що спадкоємцями по даній справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с.60/. Як вбачається з копії свідоцтв про право на спадщину за законом №2-2123 від 13.10.2020 року та №2-2125 віл 13.10.2020 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на 1/2 частку майна, а саме: земельної ділянки площею 1,8033 га та земельну ділянку площею 2,6782 га /а.с.104-105/. Разом з тим, спадкоємці позичальника вимоги AT «Ідея Банк» щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором та угодою не задоволили, що свідчить про порушення прав та інтересів AT «Ідея Банк», як кредитора у даних правовідносинах. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки подали відповідні заяви до Красилівської державної нотаріальної контори. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Виходячи з вище викладеного, враховуючи те, що за життя позичальник не погасила борг по кредиту, який на даний час складає 40364,55 грн., а відповідачі, будучи спадкоємцями боргових зобов`язань померлої, в добровільному порядку ухиляються від сплати такого боргу, суд дійшов висновку, що з відповідачів необхідно стягнути заборгованість в розмірі 40364,55 грн.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

АТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи Красилівської Державної нотаріальної контори, у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили:

-стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за угодою №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 18.08.2016 року та кредитним договором №Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року у розмірі 40364,55 грн.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що 18.08.2016 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено Угоду №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії. Згідно Угоди №С01.981.76459 максимальний ліміт кредитної лінії - 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 14400 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42 % річних. Окрім того, 21.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №Z62.22376.004812350. Згідно договору позичальник отримала кредит в розмірі 12783 грн., зі сплатою 15 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач виконав свої зобов`язання, згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25.02.2020 року серії НОМЕР_1 . Станом на дату смерті позичальника існувала непогашена заборгованість перед позивачем за угодою №С01.981.76459, розмір якої станом на 22.02.2020 року становить 32193,74 грн. Окрім того, станом на дату смерті позичальника, за кредитний договір №Z62.22376.004812350 існувала непогашена заборгованість, розмір якої, згідно розрахунку заборгованості, станом на 22.02.2020 року становить 8170,81 грн. 05.03.2020 року позивачем направлено претензію кредитора до Красилівської Державної нотаріальної контори. 27.10.2020 року отримано відповідь, в якій повідомлено, що спадкоємцями позичальниці є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також, повідомлено, що 13.10.2020 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про спадщину на земельні ділянки. Оскільки, спадкоємець позичальника вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором та угодою не задоволив, АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до спадкоємця позичальника. Позивач просить позовні вимоги задоволити.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2016 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено Угоду №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії, відповідно до якої сторони домовились про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно умовами Договору комплексного банківською обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розмішена на інтернет - сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua.

Згідно Угоди №С01.981.76459 максимальний ліміт кредитної лінії - 200000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 14400 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42 % річних.

Окрім того, 21.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №Z62.22376.004812350. Згідно договору позичальник отримала кредит в розмірі 12783 грн., зі сплатою 15 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання, згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіальних ордерів №4200268 та №4200256 від 21.01.2019 року.

Однак, ОСОБА_3 не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, про що Красилівським районним відділом державної реєстрації акиів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) складено відповідний актовий запис №71, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть від 25.02.2020 року, серії НОМЕР_1 .

Станом на дату смерті позичальниці існувала непогашена заборгованість перед позивачем за угодою №С01.981.76459, розмір якої станом на 22.02.2020 року становить 32193,74 грн. та складається із такого: основний борг 30369,72 грн. та строкові проценти 1824,02 грн. На підтвердження вище вказаної заборгованості за угодою позивачем надано довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором №С01.981.76459 від 18.08.2016 року, видана AT «Ідея Банк» станом на 22.02.2020 року (Т.1 а.с.29).

Окрім того, станом на дату смерті позичальниці, за кредитним договором №Z62.22376.004812350 існувала непогашена заборгованість, розмір якої, згідно розрахунку заборгованості, станом на 22.02.2020 року становить 8170,81 грн. та складається із наступного: основний борг 7571,65 грн., строкові проценти 99,16 грн., інші штрафні санкції 500 грн. На підтвердження вказаної заборгованості за кредитним договором позивачем надано довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором, видана AT «Ідея Банк» станом на 22.02.2020 року (Т.1 а.с.52).

5.03.2020 року позивачем направлено претензії кредитора до Красилівської Державної нотаріальної контори (Т1 а.с.39-40, 58-59).

27.10.2020 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В.В. повідомлено, що претензію кредитора від 05.03.2020 року зареєстровано під №268 в спадкову справу №75/2020 до майна померлої ОСОБА_3 , а також повідомлено, що спадкоємцями по даній справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (Т.1 а.с.60).

Як вбачається з копії свідоцтв про право на спадщину за законом №2-2123 від 13.10.2020 року та №2-2125 віл 13.10.2020 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на Ѕ частку майна, а саме: земельної ділянки площею 1,8033 га та земельну ділянку площею 2,6782 га (Т1 а.с.104-105).

Окрім цього, з вказаних свідоцтв вбачається, що спадкоємцями зазначеними у цих свідоцтвах майна ОСОБА_3 є її батько ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_1 .

Відповідно слід вважати, що спадкоємцями ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які успадкували майно померлої по Ѕ частці кожен, прийнявши спадщину.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки подали відповідні заяви до Красилівської державної нотаріальної контори.

Те, що ОСОБА_2 не отримав свідоцтв про право на спадщину як інший спадкоємець юридичного значення немає, оскільки такий спадщину прийняв, подавши заяву на прийняття спадщини, не відмовився від неї, відповідно він є спадкоємцем Ѕ частки майна після смерті ОСОБА_3 та власником такої частки спадкового майна, яка просто на даний час не зареєстрована у встановленому законом порядку за ним.

Щодо покликання відповідача ОСОБА_2 на те, що АТ «Ідея Банк» пред`явив вимоги до нього лише 26.05.2021 року, тобто поза межами строку у шість місяців, у зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволення позову за спливом позовної давності, то судом першої інстанції правильно вказано, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 було видано одному з її спадкоємців 13.10.2020 року, про що позивач довідався 27.10.2020 року, отримавши лист Красилівської державної нотаріальної контори №1026/02-14, відтак АТ «Ідея Банк» дотримано строки пред`явлення вимоги до спадкоємців ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такий спливає не раніше 13.04.2021 року. Оскільки, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , АТ «Ідея Банк» 05.03.2020 року пред`явило вимогу до спадкоємців 05.03.2020 року, шляхом направлення претензії кредитора №12.1.4/30077, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 видано 13.10.2020 року, а з позовом до суду звернулися 22.01.2021 року, відтак позивачем дотримано строк пред`явлення вимоги до спадкоємців померлої позичальниці.

Зважаючи на вказане, спадкоємці позичальника вимоги AT «Ідея Банк» щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором та угодою не задоволили, що свідчить про порушення прав та інтересів AT «Ідея Банк», як кредитора у даних правовідносинах.

Також, з претензії кредитора №12.1.4/30078 від 5.03.2020 року вбачається, що станом на дату смерті ОСОБА_3 22.02.2020 року існує заборгованість за кредитним договором №С01.981.76459 від 18.08.2016 року у розмірі 28431,64 грн., з яких основний борг 28269,86 грн., прострочені проценти 161,78 грн.

Окрім цього, з претензії кредитора №12.1.4/30077 від 05.03.2020 року вбачається, що станом на дату смерті ОСОБА_3 22.02.2020 року існує заборгованість за кредитним договором № Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року у розмірі 7747,70 грн., з яких основний борг 7244,73 грн., прострочені проценти 2,97 грн., віндикаційні витрати 500 грн.

Натомість, з довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором №С01.981.76459 вбачається, що розмір заборгованості станом на 22.02.2020 року така становить 32193,74 грн. та складається із наступного: основний борг 30369,72 грн. та строкові проценти 1824,02 грн.

Окрім наведеного,з довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z62.22376.004812350 вбачається, що станом на 22.02.2020 року така становить 8170,81 грн. та складається із наступного: основний борг 7571,65 грн., строкові проценти 99,16 грн., інші штрафні санкції 500 грн.

Відповідно, з вказаного вбачається, що після смерті позичальниці банком нараховувалися відсотки та інші платежі, однак банк повинен був зупинити нарахування відсотків та інших платежів з дня смерті позичальника.

Зважаючи на вказане, слід вважати, що заборгованість ОСОБА_3 станом на дату її смерті становить 36179,34 грн. (28431,64 грн. + 7747,70 грн.), про що вказано у претензіях кредитора.

Окрім цього, з виписки по рахунку вбачається, що позивач стягнув 4320,66 грн. за обслуговування кредиту згідно договору № Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючипроценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Так, згідно з пунктом 1.10 вказаного кредитного договору від 21.01.2019 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Враховуючи те, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 1.10 договору укладеного між ОСОБА_3 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемним.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Відтак, оскільки Банком у Кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно, то колегія суддів вважає, що підстав для стягнення Банком з позичальника плати за обслуговування кредитної заборгованості не було.

Так, із розрахунку заборгованості вбачається, що банком безпідставно зараховувалися кошти, сплачені позичальником у розмірі 4320,66 грн. на погашення заборгованості, в рахунок сплати за обслуговування кредитом.

Окрім цього, з виписки по рахунку вбачається, що 23.03.2020 року банком стягнуто штраф у розмірі 500 грн. за неподання довідки згідно договору № Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року.

Згідно п. 3.3.2 вказаного договору, у разі не подання позичальником до банку документів відповідно до п. 3.1.4 даного договору банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 500 грн.

Згідно п. 3.1.4 Договору, позичальник зобов`язується не рідше ніж раз на 11 місяців з моменту укладення цього договору, або на першу вимогу банку протягом 10 робочих днів з моменту отримання такої вимоги, здійснювати підтвердження свого фінансового стану, надавши банку відповідні оригінали та/або копії документів про доходи.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Зважаючи на те, що обов`язок позичальника підтверджувати фінансовий стан нерозривно пов`язаний з особою позичальника, відтак таке зобов`язання припинилося смертю боржника.

Зважаючи на вказана, позивачем було безпідставно стягнуто штраф у розмірі 500 грн. за не подання довідки після смерті ОСОБА_3 .

Окрім цього, з виписок по рахунках, а також квитанцій поданих відповідачем ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 30-38, 53-57, 106-110), вбачається, що після смерті позичальниці ОСОБА_3 , відповідачем ОСОБА_1 погашено заборгованість за кредитним договором № С01.981.76459 у розмірі 9690 грн. та за кредитним договором № Z62.22376.004812350 у розмірі 5500 грн., чого позивачем не спростовано та вказане також підтверджується банківськими квитанціями.

Відтак, від суми заборгованості, що підлягала стягненню слід відрахувати нараховану Банком суму за обслуговування кредиту, погашену відповідачем заборгованість за кредитами та штраф (36179,34 грн. 4320,66 грн. 9690 грн. 5500 грн. 500 грн.).

Відповідно до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 16168,68 грн.

Відтак, зважаючи на те, що позичальниця прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, відтак суду слід було стягнути зі спадкоємців ОСОБА_3 в користь позивача заборгованість у розмірі 16168,68 грн.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Зважаючи на те, що спадкоємцями позичальника ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які успадкували по Ѕ частки двох земельних ділянок, відтак суду першої інстанції слід було стягнути з відповідачів по Ѕ частці заборгованості, тобто по 8084,34 грн., а не солідарно, оскільки кожен у даному випадку відповідає особисто за такими зобов`язаннями в межах отриманого у спадщину майна, зокрема, земельних ділянок, про які йшлося вище та те, що вартість таких більша такої суми заборгованості ніхто із відповідачів обґрунтовано не оспорив та відповідно належними та допустимими доказами не спростував.

Щодо доводів скарги про непідсудність даної справи Галицькому районному суду м. Львова то такі слід вважати необґрунтованими, оскільки відповідач ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заявляв про непідсудність даної справи.

Згідно ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими, та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції слід змінити, виклавши резолютивну частину рішення таким чином: «Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи Красилівської Державної нотаріальної контори про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 08.08.2016 року та кредитним договором №Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року у розмірі 8084,34 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 08.08.2016 року та кредитним договором №Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року у розмірі 8084,34 грн. В задоволенні решти позову відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 454,64 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 454,64 грн.».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.3, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2021 року змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

«Позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи Красилівської Державної нотаріальної контори про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 08.08.2016 року та кредитним договором №Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року у розмірі 8084,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою №С01.981.76459 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії від 08.08.2016 року та кредитним договором №Z62.22376.004812350 від 21.01.2019 року у розмірі 8084,34 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 454,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 454,64 грн.».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра