Справа №449/798/22
Провадження №2/463/1546/22
УХВАЛА

про закриття провадження в справі

22 вересня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

суддя Рудаков Д.І. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Львівської районної військової адміністрації Львівської області, Львівського комунального підприємства «Хуторівка» Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну строку закінчення альтернативної служби, -

в с т а н о в и в:

25 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом відповідно до якого просить суд змінити строк закінчення альтернативної служби.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працює двірником у Львівському комунальному підприємстві «Хуторівка» Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, тобто проходить альтернативну (невійськову) службу на підставі розпорядження №63 від 12 березня 2020 року Голови Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області «Про направлення на альтернативну (невійськову) службу ОСОБА_1 . Вказаним розпорядженням йому було визначено конкретний строк вказаної служби, зокрема в абзаці 2 п.1 цього розпорядження помилково було зазначено, що строк служби закінчується «01 липня 2023», замість правильного «01 липня 2022 року». 01 червня 2022 він звернувся із письмовою заявою до Львівської районної військової адміністрації Львівської області про виправлення вказаної описки, та йому було роз`яснено право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення ( лист Львівської районної військової адміністрації Львівської області від 17.06.2022 а.с. 12) службу. Разом з тим позивач звернувся із позовом про зміну строку закінчення альтернативної служби.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області судді Гуняк О.Я. від 31 серпня 2022 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської районної військової адміністрації Львівської області, Львівського комунального підприємства «Хуторівка» Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну строку закінчення альтернативної служби передано на розгляд до Личаківського районного суду міста Львова за підсудністю, відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

16 вересня 2022 вказані матеріали надійшли на адресу Личаківського районного суду міста Львова, та автоматизованим розподілом справи для розгляду такої обрано суддю Рудакова Д.І. Судом вивчено та досліджено матеріали справи, що надійшли на адресу суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

При цьому суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові ВП ВС у справі № 705/1664/17 від 10.04.2019 року ВП ВС визначила, що спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відшкодування витрат за виплачене грошове забезпечення фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з проходженням служби у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та адміністративного судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників та характер спірних правовідносин, відтак, вирішуючи питання щодо юрисдикційності даного спору суд приходить до наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працює двірником у Львівському комунальному підприємстві «Хуторівка» Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, тобто проходить альтернативну (невійськову) службу на підставі розпорядження №63 від 12 березня 2020 року Голови Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області «Про направлення на альтернативну (невійськову) службу ОСОБА_1 . Вказаним розпорядженням йому було визначено конкретний строк вказаної служби, зокрема в абзаці 2 п.1 цього розпорядження помилково було зазначено, що строк служби закінчується «01 липня 2023», замість правильного «01 липня 2022 року». 01 червня 2022 він звернувся із письмовою заявою до Львівської районної військової адміністрації Львівської області про виправлення вказаної описки, та йому було роз`яснено право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення ( лист Львівської районної військової адміністрації Львівської області від 17.06.2022 а.с. 12) службу. Разом з тим позивач звернувся із позовом про зміну строку закінчення альтернативної служби.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.19 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до Закону України Про альтернативну (невійськову) службу, альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень. Право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.

Таким чином, альтернативна (невійськова) служба відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

Відтак, спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження № 11-750апп18) та інших, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У справі "Занд проти Австрії" (заява N7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін "суд, встановлений законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.4,12-13, 211, 223, п.1 ч.1 ст. 255, 258-261, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Львівської районної військової адміністрації Львівської області, Львівського комунального підприємства «Хуторівка» Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну строку закінчення альтернативної служби - закрити.

Роз`яснити учасникам справи, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.І. Рудаков