Справа № 754/1881/22
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді - Саламон О.Б.

з участю секретаря - Вознюка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Приватного виконавця Телявського А.М. щодо не зняття арешту, накладеного постановою від 12.01.2022 в рамках виконавчого провадження № 68131496 з рахунку боржника ОСОБА_1 ;

- зобов"язати приватного виконавця Телявського А.М. зняти арешт, накладений постановою від 12.01.2022 у виконавчому провадженні № 68131496, з рахунку боржника ОСОБА_1 , відкритого у Першому Українському Міжнародному Банку, та з рахунку боржника відкритого в АТ «Ощадбанк», які є рахунками призначеними для виплати заробітної плати та соціальної допомоги учаснику бойових дій;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника відповідно до виконавчого провадження № 68131496 від 12.01.2022, а також просить стягнути з приватного виконавця судові витрати.

Вимоги обґрунтовано тим, що від працівників банківської установи ПУМБ йому стало відомо про те, що 29.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. винесено постанову про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження № 68131496. Скаржник вважає постанову протиправною, оскільки накладено арешт на всі рахунку скаржника, в тому числі передбачені для виплати заробітної плати та соціальних виплат, а отже для цільових надходжень. Окрім вказаного, скаржник зазначає, що приватний виконавець не виходить на зв`язок, а в телефонному режимі отримав відмову зняти арешт з карткових рахунків. Також дії приватного виконавця, на думку ОСОБА_1 підпадають під норми кримінальної відповідальності, оскільки в ніч з 27.01.2022 по 28.01.2022 було викрадено транспортний засіб скаржника - автомобіль DAEWOO SENS, д/н НОМЕР_1 . При цьому у автомобілі знаходилось дорого вартісне обладнання автомобільний мультимарочний сканер, що перебувало в користуванні скаржника. Про вказане, ОСОБА_1 невідкладно повідомлено правоохоронні органи та подано позовну заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва. З поміж-іншого з боржника здійснюються стягнення в значно перебільшеному розмірі, зокрема з рахунків знято більше 10 000 грн., незаконно вилучено автомобіль, вартість якого перевищує 60 000 грн., а також разом з авто вилучено обладнання на суму 103 600 грн. Разом з тим, скаржнику не було надано жодного процесуального документа в рамках виконавчого провадження, а тому останній вимушений звернусь до суду з вказаною скаргою на дії приватного виконавця.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2022 відкрито провадження по справі, а також витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 68131496 від 12.01.2022.

31.05.2022 від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. надійшли пояснення на скаргу, у відповідності до яких скаргу вважає необґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні з наступних підстав. Приватний виконавець зазначає про те, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено «окрім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику». А отже, приватний виконавець визначив банківським установам, які виконують рішення, порядок виконання з урахуванням обмежень, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати чи пенсії. Водночас, визначено обов`язок банку повернути постанову, якщо буде встановлено, що рахунок має спеціальний режим використання. З поміж-іншого спростовується твердження скаржника щодо неможливості отримувати заробітну плату, оскільки за бажанням останнього перерахування можуть бути здійснені через касу роботодавця або поштовим переказом на вказаний рахунок (адресу) боржника. Також, зазнає про те, що від скаржника не надходило доказів того, що на кошти боржника, які знаходяться на рахунках заборонено звертати стягнення, а відтак немає підстав вважати, що арештовані рахунки є рахунками зі спеціальним режимом використання. Твердження скаржника щодо викрадення його автомобіля разом з дорого вартісним обладнанням не відповідає дійсності, оскільки в межах виконавчого провадження № 68131496 не виносилась постанова про арешт майна боржника, а саме транспортного засобу DAEWOO SENS, д/н НОМЕР_1 , а тому приватний виконавцем не вчинялись дії щодо вилучення вказаного автомобіля в рахунок погашення заборгованості. З поміж-іншого зазначено щодо того, що стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 при виконанні виконавчого листа № 2-5496-2012 від 20.09.2013 не проводилось, а також приватний виконавець спростовує факт не направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

03.06.2022 до суду надійшли матеріали виконавчого провадження.

Скаржник в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідом, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином.

Приватний виконавець Телявський А.М. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином, в поданих до суду поясненнях заперечував щодо викладеного в скарзі та просив відмовити в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зі змісту скарги вбачається, що остання подана в порядку ст. 447 ЦПК України, відповідно якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для задоволення скарги є доведеність факту порушення прав боржника внаслідок дій виконавця. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а заявник посилається лише на формальне недотримання закону, у суду немає правових підстав для задоволення скарги.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Телявського А.М. на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 68131496 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 5496/2012 виданого 20.09.2013 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 62 218,98 грн. та судового збору у сумі 622,18 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Телявського А.М. від 12.01.2022 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 35-1 ПК України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Суд погоджується з доводами приватного виконавця щодо недоведеності боржником того факту, що рахунки використовуються виключно для отримання заробітної плати, а зарахування на рахунок інших коштів є неможливими. Також, суд не бере до уваги копії довідки № К39-50.4/19 від 31.01.2022 від АТ «ПУМБ», оскільки довідка підтверджує те, що у відділенні № 39 в м. Києві ОСОБА_1 відкрито зарплатний картковий рахунок у гривневій валюті, однак не є доказом того, що рахунок відкрито зі спеціальним режимом використання.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які прямо заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 цього Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов суд касаційної інстанції у постановах від 24.06.2015 у справі № 6-535цс15, від 03.02.2021 у справі №61-10611св20.

У відповідності до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу на те, що постанова виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. від 12.01.2022 року містить посилання на те, що арешт накладається на всі кошти боржника, окрім тих, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, а отже оскаржувана постанова про арешт коштів боржника спрямована на забезпечення реального виконання рішення, відповідає вимогам вказаних норм ЗУ «Про виконавче провадження» та не порушує права боржника, тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України, яка системно входить до Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» в порядку якого й розглядається дана скарга не передбачає можливості втручання у виконавче провадження та зобов`язання виконавця до вчинення конкретних виконавчих дій.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

З огляду на вищезазначене, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича в межах виконавчого провадження № 68131496, вчинялися відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» та є правомірними, натомість доводи скаржника, з якими останній звернувся до суду не містять законодавчого підґрунтя та є надуманими самим скаржником, а тому відсутні правові підстави для визнання дій та постанов приватного виконавця Телявського А.М. протиправними, а відтак, суд приходить до висновку про залишення вимог скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України, ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України, ст. ст. 28, 35 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали суду складено 19.09.2022.

Суддя