У Х В А Л А

26 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 568/787/21

провадження № 61-8279ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролан Крупець», Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У 2021 році ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролан Крупець» (далі - ТОВ «Агролан Крупець»), Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про солідарне відшкодування 253 480,56 грн майнової шкоди та 100 000,00 грн моральної шкоди, завданої їй дорожньо-транспортною пригодою.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року, залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 19 липня 2022 року, позов задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Агролан Крупець» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди та 50,00 грн витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог до ТОВ «Агролан Крупець» відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ПАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без задоволення. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агролан Крупець» 7 000,00 грн на правничу допомогу.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 липня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 353 480,56 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн*250=620 250,00 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявниця зазначає, що справа має для неї виняткове значення, оскільки після дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль невідремонтований, тому вона не може ним користуватися, що призвело до незручностей у її повсякденному житті. Відсутність автомобіля вплинуло на звичайний ритм її життя та її родини, що завдало значний щоденний дискомфорт, вона змушена скасовати робочі візити та відрядження, що негативно відображається на її роботі та заробітку. Єдиним способом переміщення заявниці є використання громадського транспорту, що спричинило додаткові обмеження повсякденного життя, додало додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусилля для організації свого робочого та особистого життя.

Ці доводи не можуть бути предметом оцінки щодо обставин, за наявності яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у малозначній справі, оскільки незручності у повсякденному житті не можуть бути підставою для висновку про наявність обставин, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Посилання заявниці у касаційній скарзі на те, що справа має для неї виняткове значення зводяться до незгоди із рішеннями судів попередніх інстанцій.

ОСОБА_1 зазначає, що суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, а потрібно було в порядку загального позовного провадження.

Як відомо з Єдиного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу в порядку загального позовного провадження, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ця справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а доводи заявниці про необхідність скасування рішення судів з цих підстав необґрунтовані.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Оскільки оскаржені заявницею рішення судів ухвалені у справі, яка не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 19 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролан Крупець», Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко