КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/4677/22
Провадження № 2/947/1727/22
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою
проусунення перешкод у користуванні власністю
шляхом виселення та вселення,
04.02.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення їй перешкод у користуванні власністю квартирою АДРЕСА_1 , шляхом її вселення та виселення ОСОБА_3 з вказаного житлового приміщення,а також стягнення судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1984,80 грн. та витрат понесених на професійну правничу допомогу в сумі 8700,00 грн.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.02.2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
06.07.2022 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
За наслідком розгляду вказаної справи, 19.09.2022 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково в частині заявлених вимог до ОСОБА_2 . Усунено перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до квартири АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Крім того, у судове засідання призначене на 19.09.2022 року сторони по справі не з`явились, однак представником позивача у заяві від 19.09.2022 року про розгляд справи за його відсутності, було одночасно заявлено клопотання про призначення питання стосовно компенсації витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення суду та надання останньому терміну для подання доказів на підтвердження їх понесення.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З рішення суду від 19.09.2022 року вбачається, що на підставі викладеного, з метою надання доступу сторонам по справі до суду, можливості повною мірою користуватись своїми процесуальними правами та обов`язками, приймаючи тривалий розгляд справи та неодноразове відкладення судового засідання, що впливає на засвідчення документів підтверджуючих обсяг наданих послуг, суд визнав поважними причини не подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, та у відповідності до ст. 246 ЦПК України призначив судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат понесених позивачем на правничу допомогу після ухвалення рішення суду.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що докази на підтвердження судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
23.09.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу понесених в сумі 8700,00 грн., до якої подано докази на підтвердження заявлених вимог.
Отже, вказана заява подана позивачем у визначені ст. 141 ЦПК України строки, за наслідком чого відсутні підстави для залишення заяви без розгляду та остання підлягає розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У відповідності до ст. 246 ЦПК України, у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Приймаючи вищевикладене, призначене судове засідання для розгляду поданої представником позивача заяви, судом здійснювалось повідомлення сторін по справі про дату, час і місце його проведення.
У судове засідання призначене на 04.10.2022 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України).
У відповідності до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом її вселення та виселення.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Під час розгляду справи, представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Тищенком Станіславом Юрійовичем, на підтвердження повноважень якого було надано до суду договір про надання правової допомоги від 03.02.2022 року, укладений між останніми, та ордер серії ВН №1120596 від 09.02.2022 року.
Стороною позивача було надано до суду орієнтовний розрахунок судових витрат, в яких вказано, що позивач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8700,00 грн.
Як вбачається позивачкою у позові було зазначено про орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу, які відповідають до заявленої до відшкодування суми, представництво останньої під час розгляду цієї справи здійснювалось адвокатом, позов позивача задоволено частково, а відтак остання у відповідності до ст. 141 ЦПК України має право на відшкодування судових витрат.
Однак під час ухвалення вказаного рішення суду, судом не було вирішено питання про розподіл витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а відтак підлягає ухваленню додаткове рішення суду в цій справі з вказаного питання.
Щодо розміру заявленої суми коштів, як компенсації за понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що компенсація витрат з надання правничої допомоги адвоката здійснюється у порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 4 ст.137 ЦПК України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій учасника процесу, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З поданих до суду документів, як вже судом зазначалось вбачається, що представництво позивача в цій справі здійснювалось адвокатом Тищенко С.Ю.
Так, 03.02.2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати клієнту консультаційні та юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а саме по цивільній справі про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та вселення, в Київському районному суді міста Одеси, а у разі необхідності і оскарженні рішення в Одеському апеляційному суді.
У відповідності до п.5 вказаного договору, гонорар адвоката складає в сумі 8700,00 грн.
З урахуванням викладеного, суд вважає вказаний договір від 03.02.2022 року належним доказом підтвердження повноважень Тищенко С.Ю. на представництво інтересів ОСОБА_1 та наданні останнім відповідних доручень адвокатові на здійснення дій з її представництва щодо спору в рамках цієї справи, оскільки умови договору в частині конкретизації предмета спору та підстав майбутнього позову цілком відповідають предмету поданого 04.02.2022 року позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що 03.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено акт виконаних робіт, відповідно до якого сторони засвідчили, що адвокат виконав взяті на себе зобов`язання за договором правової допомоги від 03.02.2022 року, а клієнт прийняв роботу за договором про надання правової допомоги.
Стосовно обсягу виконаних робіт, з матеріалів справи вбачається, що позов був виготовлений адвокатом Тищенко С.Ю., який містить дані про останнього, а також усі заяви та клопотання під час розгляду справи також подавались до суду адвокатом.
За наслідком викладеного, суд зазначає, що вид та характер правничої допомоги, що відображений в договорі про надання правової допомоги від 03.02.2022 року, дає підстави суду стверджувати, що правнича допомога у такому виді стосується та пов`язана з цією справою, була необхідною для здійснення провадження у ній, тобто є обґрунтованою, а визначений розмір гонорару є співмірним з обсягом наданих послуг.
Разом з тим, під час вирішення питання щодо компенсації позивачеві витрат понесених на професійну правничу допомогу, судом враховується, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що узгоджується з правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19.
Одночасно судом враховується, що у договорі від 03.02.2022 року, сторони узгодили, що розмір гонорару становить фіксовану суму 8700,00 грн., в незалежності обсягу роботи.
Під час розгляду справи, стороною відповідача не подавалось до суду жодних заперечень чи заяв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, за наслідком чого у суду відсутні підстави для зменшення заявленої суми до стягнення.
З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат зокрема витрат на професійну правничу допомогу, вищезазначених критеріїв, часткового задоволення позову, що відповідає у відсотковому співвідношенні задоволених вимог від заявлених в розмірі 50% (2/1=50%), суд вважає заяву позивача частково обґрунтованою та слід розподілити судові витрати шляхом стягнення з ОСОБА_2 , пропорційно до задоволених вимог, на користь позивача у відшкодування понесених витрат на правову допомогу 4350,00 гривень (8700*50%/100%=4350).
На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 133, 134, 137, 141, 264, 270, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Ухвалити додаткове заочне рішення по цивільній справі №947/4677/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проусунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та вселення, зазначивши додатково у резолютивній частині заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 19 вересня 2022 року:
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу 4350 (чотири тисячі триста п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 04.10.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.