КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/8453/2022 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

При секретарі - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживача, ділової репутації, визнання інформації недостовірною,-

В С Т А Н О В ИВ :

В квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживача, ділової репутації, визнання інформації недостовірною.

В обґрунтування позову позивач вказував, що між ним та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір № 08.980.00327 від 07.09.2012 р. про відкриття карткового рахунку з використанням платіжної картки, в подальшому він дізнався, що між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір відступлення прав вимоги № 1 від 01.09.2017 р., що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018р. і відповідач набув права грошової вимоги до нього за договором №08.980.00327 в сумі 10 088,24 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати незаконними дії ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» недостовірної інформації відносно нього про наявність заборгованості, відображеної у кредитній історії, як: «2. Інформація за договором (002769419)»; зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_2 запис про наявність у нього заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відображений у кредитній історії, як: «2. Інформація за договором (002769419)» у розмірі 10 088,24 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі та виключити із мотивувальної частини рішення: висновок про наявність у позивача кредитних відносин з ПАТ «Платинум банк» за договором №980.00327 про відкриття карткового рахунку від 07.09.2012 р. та висновок про наявність у позивача заборгованості перед ПАТ «Платинум банк», право вимоги по якій у подальшому було відступлено відповідачу ТОВ Українське бюро кредитних історій».

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ТОВ «Українське бюро кредитних історій» заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

В судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено договір № 08.980.00327 від 07.09.2012 р. про відкриття карткового рахунку з використанням платіжної картки.

В подальшому між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір відступлення прав вимоги № 1 від 01.09.2017 р., за яким ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 08.980.00327.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018 р., на підставі якого відповідач набув права грошової вимоги до позивача за КРЕДИТНИМ договором № 08.980.00327, укладеним з ПАТ«Платинум Банк « в сумі 10 088,24 грн.

Вказані договори у встановленому порядку недійсними не визнавалися і є чинними на даний час.

Відповідно дочастини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 262, статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

На підставі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З доводів представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вбачається, що 23.12.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (новий кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги № 23-12/20, згідно пункту 1.1. якого відповідач прийняв на себе зобов`язання передати новому кредитору права вимоги, а новий кредитор прийняв на себе зобов`язання сплатити грошові кошти та прийняти права вимоги на умовах, встановлених цим договором. Правом вимоги за цим договором вважається таке право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за яким настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за річною процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить кредитору. З дати переходу прав вимоги новий кредитор замінює кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошової вимоги) кредитора за цими кредитними договорами. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог, назва кредитного продукту та інші дані, зазначені в реєстрі боржників згідно додатків, які є невід`ємною частиною договору. Таким чином, починаючи з 23.12.2020 р. правонаступником всіх прав та обов`язків за договором № 08.980.00327 від 07.09.2012 р. про відкриття карткового рахунку з використанням платіжної картки, укладеним між позивачем та ТОВ «Платинум Банк», є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Вказані обставини підтверджуються копіями: договору відступлення прав вимоги №23-12/20 від 23.12.2020 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», реєстру боржників від 23.12.2020 р., акту приймання-передачі реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги № 23-12/20 від 23.12.2020 р., які приєднані до матеріалів справи.

Разом з тим, ОСОБА_3 , стверджуючи про порушення прав споживача та знаючи про укладення 23.12.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» договору відступлення прав вимоги №23-12/20 (а.с. 99), жодних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не заявив, а заявив позовнівимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», який на час пред`явлення ОСОБА_3 даного позову не є кредитором у зобов`язанні.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що, позов заявлено до неналежного відповідача.

Окрім того, щодо вимог ОСОБА_3 про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною, то суд встановив наступне.

Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з частиною першою статті 270 ЦК України до особистих немайнових прав людини належать серед іншого право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності і честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції.

Відповідно достатті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Згідно статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у пункті 1, абзацах 2-5 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Абзацом 1 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 р. у справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач ОСОБА_2 на підтвердження його позовних вимог, надав копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» № 403 від 19.02.2021 р., яким відповідачем спрямовано на адресу позивача кредитний звіт суб`єкта кредитної історії ОСОБА_2 із зазначенням відомостей про виконання ним зобов`язань за кредитними правочинами, актуальний на 17.02.2021 р. 16:24:54 (а.с. 33-37, 43), і позивач просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_2 запис про наявність у нього заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відображений у кредитній історії, а саме: «2. Інформація за договором (002769419)» у розмірі 10 088,24 грн.», свої вимоги обґрунтовує Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Вказаний Закон визначає правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» метою цього Закону є врегулювання суспільних відносин, що виникають у сфері збору, оброблення, зберігання, захисту та використання інформації про виконання особами грошових зобов`язань, функціонування інституцій, пов`язаних з обміном інформацією про грошові зобов`язання та забезпеченням прав та інтересів суб`єктів кредитної історії.

Згідно з ч.1 ст.3 зазначеного Закону кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро, зокрема, вилучає з кредитної історії інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними (пункт 1 частини першої цією статті).

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що між ним та ПАТ «Платинум Банк» не укладався договір № 08.980.00327 від 07.09.2012 р. про відкриття карткового рахунку з використанням платіжної картки або про те, що цей договір у встановленому законом порядку визнано недійсним, не доведено суду належним чином щодо відсутності заборгованості позивача за цим договором. Відсутні також докази, які б свідчили про те, що оспорювана позивачем інформація щодо наявної заборгованості, є недостовірною.

Отже, судом не встановлено, що дії ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо передання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформації відносно наявної у ОСОБА_2 заборгованості є незаконним, а також не знайшли свого підтвердження й доводи позивача про безпідставне внесення ТОВ «Українське бюро кредитних історій» до кредитної історії ОСОБА_2 запису про наявність у нього заборгованості перед ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, підстави для вилучення з кредитної історії вказаної інформації відсутні.

З огляду на викладене, суд прийшов до правильного висновку про те, що вимоги позивача: про визнання незаконними дій ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо передання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» інформації відносно наявної у ОСОБА_2 заборгованості, а також щодо зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_2 запис про наявність у нього заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відображений у кредитній історії, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, наданий ОСОБА_2 кредитний звіт, актуальний на 17.02.2021 р. 16:24:54, свідчить про те, що його пункт 2 містить інформацію за іншим договором №002769419, із датою видачі 31.03.2017 р., така угода в матеріалах справи відсутня.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну правову оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволеня позовних вимог ОСОБА_2 , обґрунтовано відмовивши в позові.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надавалася згода на формування відносно нього кредитної історії, на збір, зберігання, використання та поширення через ТОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо нього інформації не заслуговують на увагу й не є підставою для скасування законного й обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за ; поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» окремими підставами для обробки персональних даних, зокрема, є: згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних.

Природа фінансових послуг у цивілізованому суспільстві є такою, що виключає можливість їх існування без ідентифікації особи, а отже використання її персональних даних.

Відповідно до п. 9.3. Кредитного договору № 08.980.00327 від 07.09.2012 р. позивач підписанням цього договору підтверджує, що надав Банку згоду та право збирати, отримувати, і використовувати інформацію щодо клієнта, яка стала чи стане відомою Банку у процесі обслуговування та взаємовідносин з клієнтом, а також передавати таку інформацію третім особам в обсягах, необхідних для виконання Банком своїх зобов`язань та захисту своїх прав й інтересів за цим Договором.

Згідно п. 9.5. вказаного кредитного договору підписанням цього Договору позичальник, як суб`єкт персональних даних:

- підтверджує, що відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних», повідомлений Банком про включення його персональних даних, мета оброблення та обсяги яких визначені Законом України «Про банки і банківську діяльність» та нормативно-правовими актами Національного банку України, які регламентують види діяльності Банку, до бази персональних даних «Клієнти ПАТ «Платинум Банк» (далі-БПД), розміщеної за адресою місцезнаходження ПАТ ««Платинум Банк», яка призначена для зберігання та використання даних з метою здійсненняБанком банківської діяльності:

- надає свою згоду Банку або визначену Банком, згідно Закону України «Про захист персональних даних», розпоряднику БПД на передачу третім особамвідомостей з БПД, в тому числі таких, що становлять банківську таємницю, виключно у відповідності до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» без додаткового повідомлення Банком про такі дії. Дана згода є безстроковою. Зі змістом Закону України «Про захист персональних даних» та Закону України «Про банки і банківську діяльність» позивач ознайомлений.

Згідно ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на - письмовий запит або з письмового дозволу власника такої інформації.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що ним не надавалася згода на формування відносно нього кредитної історії, на збір, зберігання, використання та поширення через ТОВ «Українське бюро кредитних історій» щодо нього інформації, є безпідставними.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повна постанова виготовлена 29 вересня 2022 р.

Головуючий

Судді: