_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-6201/11
Провадження № 6/947/163/22
УХВАЛА

про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон

26.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Куриленко О.М.

за участю заіетересованої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжитого ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2011 року по справі № 2-6201/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину.

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2022 року боржник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд постановити ухвалу, якою: скасувати заборону на виїзд за кордон України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2011 року встановлено йому тимчасове обмеження управі виїзду за межі України.

Підставою для скасування тимчасового обмеження вказує, по-перше: розшукова справа категорії «Розшук» № 025046 від 08.10.2016 року відносно розшукуваного боржника ОСОБА_2 закрита на підставі ст.. 9-2 п. 1 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність. По друге: на теперішній час ОСОБА_2 має наступні діагнози: гіпертонічна хвороба З ступеня, 2 стадія ризику, гіпертрофія лівого шлуночка, цукровий діабет 2 типу, ангеапатія середньої тяжкості, подагра, подагричний синдром, ангіопотія, має другу групу інвалідності та не підлягає мобілізації під час воєнного часу. Для якісного лікування та спокійного проживання необхідний тимчасовий виїзд за кордон, де не має вибухів, сирен провітреної тривоги. По третє: 26.07.2022 року заступником начальника відділу другого Київського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виплатою боргу ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вищевказані обставини і стали підставо для звернення до суду з даною заявою.

Частиною 6 ст. 441 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання з`явилась позивач по справі ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення заяви, вказуючи на те, що не зважаючи на закриття викоавчого провадження, грошові кошти нею отримані не були.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інші сторони по справі у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши подану заяву, суд прийшов до висновку про можливість її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-6201/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину.

В ході розгляду вказаної справи ухвалою суду від 21.11.2011 року було тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон /загальногромадянський закордонний паспорт/ до виконання останнім зобов`язань.

В подальшому рішенням Киїського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 79 317 (сімдесят дев`ять тисяч триста сімнадцять) гривень 51 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 250 000 (двісті тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину. В решті позовних вимог відмовлено. А також стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. 00 коп.

13.12.2012 року державним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-6201/11 від 21.11.2012 року, виданим Київським районним судом м. Одеси, про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 329 317, 51 гривень. Копії зазначеної постанови із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 31 Закону України Про виконавче провадження, направлено сторонам. Боржнику надано 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду.

За умовами ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

У відповідності до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Під час розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно розділам VII, VIII, IX Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

В академічному тлумачному словнику української мови слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В даному випадку судом встановлено, що боржник 25.07.2022 року сплатив на депозитний рахунок відділу борг за виконавчим документом, виконавчий збір та витрати, пов`язані з проведенням виконавчих дій, у зв`язку з чим 31.08.2022 року відповідно до вимог п.9 ч. І ст.39; ч. І ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчено, заходи забезпечення виконання рішення суду скасовані, що підтверджується листом заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 20.09.2022 року та постановою заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 26.07.2022 року ВП № 35683249 про закінчення виконавчого провадження, якою припинено чинність арешту всього майна боржника ОСОБА_2 , накладеного згідно постанови державного виконавця Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ АСВП № 35683249 від 13.12.2012 року та скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 .

Таким чином, рішення Київського районного суду м. Одеси за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів виконано у повному обсязі.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення. Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, враховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що в судовому засіданні встановлено, що наразі обставини, які слугували для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відпали, оскільки заборгованості по виконанню рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2012 року у справі № 2-6201/11 по виконавчому провадженню № 356 83249 не має., суд приходить до висновку, що заява про скасування такого обмеження підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжитих по справі № 2-6201/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину задовольнити.

Скасувати заборону на виїзд за кордон України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , вжиту ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2011 року, по справі № 2-6201/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину.

Копію ухвали суду направити до Адміністрації державної прикордонної служби України та сторонам по справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.