Справа № 212/980/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря судового засідання Зюркевич В.В., в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2022 року АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося до Жовтневого районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, яка була уточнена в ході розгляду справи.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання та реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 . Відповідач здійснює оплату за отриману теплову енергію не в повній мірі, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 25 315 грн. 36 коп.. Позивач вказав, що на особовий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за оплату послуги з централізованого опалення були зараховані кошти, а саме - у січні 2022 року 3 634.36 грн.; у лютому 2022 року 2 551,96 грн.; у березні 2022 року 1 344,95 грн.; у липні 2022 року 14 744,72 грн., всього: 22 275,99 грн.. У період з грудня 2021 року по березень 2022 року Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії на суму 7 201,13 грн.. Частину коштів, що були зараховані на особовий рахунок відповідача у період з січня 2022 року по липень 2022 року позивачем було зараховано на оплату послуги надану з грудня 2021 року по березень 2022 року у розмірі 7 201,13 грн. (22 275,99 грн. 7 201,13 грн. = 15 074,86 грн.). Залишок коштів у розмірі 15 074,86 грн. було зараховано в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у період 01.11.2017 року по 30.11.2021 року (25 306,67 грн. 15 074,86 грн. = 10 231,81 грн.). Таким чином, основна сума заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 30.11.2021 року станом 01.08.2022 року становить 10 231,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з неї суму індексу інфляції у розмірі 3 046,83 грн., 3% річних у розмірі 1 569,81 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2 481, 00 грн..

Ухвалою суду від 17.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

26.07.2022 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якій вона зазначає, що при зверненні до суду 02.02.2022 року, АТ «Криворізька теплоцентраль» просить стягнути заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 30.11.2021 року, що перевищує три роки позовної давності, тому за період з 01.11.2017 року по 31.01.2019 року нарахована заборгованість не підлягає стягненню. За цей період позивачем нараховано з урахуванням перерахунку за субсидією 11 277,82 грн., відповідачем сплачено 3 083,35 грн., залишок несплаченої суми за цей період становить 8 194,47 грн.. У зв`язку зі спливом строку позовної давності відповідач просить відмовити в стягненні зазначеної суми. За період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року позивачем нараховано за послуги з постачання теплової енергії 21 255,89 грн., станом на 22.07.2022 року, відповідачем сплачено 19 209,86 грн.. Залишок несплаченої суми за цей період становить 2 046,03 грн.. Нарахована плата за абонентське обслуговування за листопад 2021 року в сумі 7,01 грн., була сплачена відповідачем 22.02.2022 року. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), Інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

02.08.2022 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» надав відповідь на відзив, зазначивши, щодо позиції відповідача до позовної давності, зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 було здійснено часткову оплату за послугу з централізованого опалення, а саме у грудні 2017 року 483,35 грн., у січні 2018 року 1 000,00 грн., у січні 2019 року 1 600,00 грн., у лютому 2019 року - 1 000,00 грн., у січні 2021 року 1 000,00 грн., у квітні 2021 року 1 000,00 грн., у травні 2021 року 135,00 грн., у червні 2021 року 1 000,00 грн.. у січні 2022 року - 3 634,36 грн.. Таким чином, Відповідач була обізнана про свою заборгованість, частково погашала, що свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності. Тому просить залишити без задоволення вимоги відповідача викладені у відзиві.

16.08.2022 року відповідач ОСОБА_1 подала заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що сплачуючи послугу теплопостачання вона кожного разу обов`язково зазначала у платіжному документі період, за який вносила кошти. Так, за період з 01.11.2019 по 30.04.2020 сплатила нараховану суму за весь опалювальний сезон 07.07.2022 року одним платежем загальною сумою 6 806,65 грн. Таким чином, опалювальний сезон 2019-2020 років вона сплатила у повному обсязі. У платіжному документі чітко зазначено період, за який внесено кошти. Послугу теплопостачання в опалювальний період з 01.11.2020 по 30.04.2021 вона сплачувала частинами. Так, 15.01.2021 сплатила 1 000,00 грн. за грудень 2020 року, 07.04.2021 - 1 000,00 грн. за січень 2021 року, 24.06.2021 - 1 000,00 грн. за лютий 2021 року, 12.05.2021 сплатила 135,00 грн. за квітень 2021 року. 06.07.2022 сплатила одним платежем 6 435,93 грн., таким чином повністю погасила заборгованість за опалювальний сезон з 01.11.2020 по 30.04.2021. Послугу з теплопостачання в період з 01.10 2021 по 31.03.2022 сплатила повністю 08.01.2022 - 393,72 грн. за листопад 2021 року, 08.01.2022 - 3 240,64 грн. за грудень 2021 року та січень 2022 року, 22.02.2022 - 2 551,96 грн. - за січень 2022 року, 23.03.2022 - 1 344,95 грн. за лютий 2022 року, 01.07.2022 - 1 502,14 грн. - за березень 2022 року. Таким чином опалювальний сезон 2021-2022 років також сплачений в повному обсязі. Суми, що нараховані за послугу теплопостачання за лютий та березень 2019 року (період, що входить до строку позовної давності) відповідачем сплачено тільки частково, 27.02.2019 - 1000,00 грн. Таким чином, несплаченою за цей період залишилась тільки сума 2 064,50 грн.. Оскільки термін оплати кожної суми визначається окремо, строк позовної давності до кожної суми також визначається окремо. Суми, що нараховані за період більше, ніж за 3 роки до звернення з позовом до суду стягненню не підлягають у зв`язку з пропуском строї позовної давності. Тому часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривані строку позовної давності.

04.08.2022 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» надав пояснення на заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що на особовий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за оплату послуги з централізованого опалення були зараховані кошти, а саме - у січні 2022 року 3 634.36 грн.; у лютому 2022 року 2 551,96 грн.; у березні 2022 року 1 344,95 грн.; у липні 2022 року 14 744,72 грн., всього: 22 275,99 грн.. У період з грудня 2021 року по березень 2022 року Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії на суму 7 201,13 грн.. Частину коштів, що були зараховані на особовий рахунок відповідача у період з січня 2022 року по липень 2022 року позивачем було зараховано на оплату послуги надану з грудня 2021 року по березень 2022 року у розмірі 7 201,13 грн. (22 275,99 грн. 7 201,13 грн. = 15 074,86 грн.). Залишок коштів у розмірі 15 074,86 грн. було зараховано в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у період 01.11.2017 року по 30.11.2021 року (25 306,67 грн. 15 074,86 грн. = 10 231,81 грн.). Таким чином, основна сума заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 30.11.2021 року станом 01.08.2022 року становить 10 231,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з неї суму індексу інфляції у розмірі 3 046,83 грн., 3% річних у розмірі 1 569,81 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2 481, 00 грн..

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на обслуговуванні у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», на яку відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення.

АТ «Криворізька теплоцентраль» в опалювальний сезон поставлялася теплова енергія відповідно до тарифів на теплову енергію, установлених діючим законодавством. Позивачем, виконувалися обов`язки, постійно поставляв відповідачу теплову енергію у вигляді централізованого опалення, а відповідач оплату за отримані послуги в повному обсязі не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.11.2017 по 01.08.2022 року в розмірі 10 231,81 гривень.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67,68,162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.

Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630 (із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до наданого позивачем уточненого розрахунку заборгованості за період з 01.11.2017 по 01.08.2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 за послуги з централізованого опалення, заборгованість станом на 01.08.2022 року складає 10 231,81 гривень.

Відповідачем ОСОБА_1 в заперечення проти позовних вимог надано суду контр розрахунок нарахувань та оплати за послугу з опалення, який підтверджено довідками про нарахування та історій платежів з ЄМАСКР «НОВА-КОМ», з якого вбачається, що за період з 01.11.2017 року по 31.01.2019 року нарахована заборгованість з урахуванням перерахунку за субсидією 11 277,82 грн., відповідачем сплачено 3 083,35 грн., залишок несплаченої суми за цей період становить 8 194,47 грн. (дана заборгованість нарахована за межами строку позовної давності). За період з 01.11.2019 по 30.04.2020 відповідачем сплачено нараховану суму за весь опалювальний сезон 07.07.2022 року одним платежем загальною сумою 6 806,65 грн. за опалювальний сезон 2019-2020 років, у платіжному документі зазначено період, за який внесено кошти. Послугу теплопостачання в опалювальний період з 01.11.2020 по 30.04.2021 відповідачем сплачено частинами, а саме 15.01.2021 сплачено 1 000,00 грн. за грудень 2020 року, 07.04.2021 - 1 000,00 грн. за січень 2021 року, 24.06.2021 - 1 000,00 грн. за лютий 2021 року, 12.05.2021 сплачено 135,00 грн. за квітень 2021 року. 06.07.2022 сплачено одним платежем 6 435,93 грн., за опалювальний сезон з 01.11.2020 по 30.04.2021. Послугу з теплопостачання в період з 01.10 2021 по 31.03.2022 сплачено повністю 08.01.2022 - 393,72 грн. за листопад 2021 року, 08.01.2022 - 3 240,64 грн. за грудень 2021 року та січень 2022 року, 22.02.2022 - 2 551,96 грн. - за січень 2022 року, 23.03.2022 - 1 344,95 грн. за лютий 2022 року, 01.07.2022 - 1 502,14 грн. - за березень 2022 року. Таким чином опалювальний сезон 2021-2022 років також сплачений в повному обсязі. Суми, що нараховані за послугу теплопостачання за лютий та березень 2019 року (період, що входить до строку позовної давності) відповідачем сплачено тільки частково, 27.02.2019 - 1000,00 грн. Таким чином, несплаченою за цей період залишилась сума 2 064,50 грн..

Доказів спростування контр розрахунку заборгованості до суду позивачем не надано.

В той же час, суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 просила суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин.

Так, відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України, якою встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Отже, до позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 згідно зі ст. 257 ЦК України, встановлено позовну давність тривалістю у три роки.

Вимогами ч.ч.4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Так, АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулись з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення 02 лютого 2022 року, а тому трьохрічний строк відраховується за три роки до пред`явлення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з урахуванням сплаченої відповідачем заборгованості, та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року в розмірі 2 046,03 грн..

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з відповідача підлягають стягненню заборгованість по оплаті за централізоване опалення в розмірі 2 046,03 гривень, інфляційні витрати в розмірі 1 637,42 грн., три відсотки річних в розмірі 874,15 грн., а всього 4 557,60 грн..

Суд відхиляє доводи відповідача, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), Інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленій договором або законом.

Як вбачається із розрахунку наданого позивачем, нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено на суму заборгованості, що утворилась до 30.11.2021 року.

Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних були нараховані Відповідачу до введеній воєнного стану в Україні 24.02.2022 року. Більше того, сама позовна заява була подана де суду 02.02.2022 року до введення воєнного стану в Україні.

Постанова КМУ № 206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг г період воєнного етану» була прийнята 05.03.2022 року.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виниклі після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

З огляду на те, що Постанова КМУ № 206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» прийнята 05.03.2022 року, а інфляційні втрати та 3% річних нараховані по січень 2022 року на заборгованість, що утворилась у період 01.02.2019 року по 30.11.2021 року, то вказана постанова не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно з ч. ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми боргу в межах строку позовної давності.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн..

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 372 гривні 15 копійок.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 2 046,03 гривень, інфляційні витрати в розмірі 1 637,42 грн., три відсотки річних в розмірі 874,15 грн., а всього 4 557 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 372 гривні 15 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», ,місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: відомості не надано, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 21 вересня 2022 року.

Суддя: Р. В. Дехта