Справа № 946/3579/22
Провадження № 2/946/2597/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору дійсним та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2022 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір № 31-01 від 12.04.2001 року купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідчений Бессарабською товарною біржою в м. Ізмаїл 12.04.2001 року та визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_7 , за життя заповіту не залишила. Спадкоємці за законом першої та другої черги відмовились від прийняття спадщини, спадкоємців за законом третьої, четвертої черги відсутні, позивач являється спадкоємцем за законом п`ятої черги, прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І. №152/02-14 від 14.05.2022 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений Бесарабською товарною біржою 12.04.2001 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору №31-01 купівлі-продажу нерухомого майна, жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідченого Бессарабською товарною біржою в м. Ізмаїл 12.04.2001 року, що також підтверджено довідкою №411 від 25.07.2022 року, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ».

Укладений між сторонами договір зареєстровано Бессарабською товарною біржою в м. Ізмаїл 12.04.2001 року за №31-01. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивачі відкрито володіють та користуються придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлені можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року.

Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.

Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».

Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про серії НОМЕР_1 , виданого 30.10.2021 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої вищезазначене спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69847785 від 26.08.2022 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_7 являється:

- мати ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 01.08.1978 року Старонекрасівською сільською радою, Ізмаїльського району.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк відповідно до ст. 1273 ЦК України звернулась до нотаріуса із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено заявою від 27.11.2021 року.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцями за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_7 являються:

- сестра ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 11.10.1972 року Кам`янською сільською радою, Ізмаїльського району та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 05.10.1991 року Старонекрасівською сільською радою, Ізмаїльського району, згідно якого ОСОБА_8 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 »;

- сестра ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 30.03.1974 року Старонекрасівською сільською радою, Ізмаїльського району, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданим 23.09.1995 року Старонекрасівською сільською радою, Ізмаїльського району, згідно якого ОСОБА_10 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 », та свідоцтвом про шлюб, виданим 06.03.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого ОСОБА_12 після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановлений законом строк відповідно до ст. 1273 ЦК України звернулись до нотаріуса із заявами про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено заявами від 27.11.2021 року.

Спадкоємців за законом третьої, четвертої черги після ОСОБА_7 , немає.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Спадкоємцем за законом п`ятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України після смерті ОСОБА_7 являється племінник ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 , виданим 01.08.1978 року Старонекрасівською сільською радою, Ізмаїльського району, свідоцтвом про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 , виданим 11.10.1972 року Кам`янською сільською радою, Ізмаїльського району, де вказані спільні батьки: ОСОБА_14 та ОСОБА_2 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 05.10.1991 року Старонекрасівською сільською радою, Ізмаїльського району, згідно якого ОСОБА_8 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 » та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 , виданим 26.10.1992 року Першотравневою сільською радою, Ізмаїльського району.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено заявою від 27.11.2021 року, посвідченою приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., тобто вважається таким, що прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимової Т.І. №152/02-14 від 14.05.2022 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку посвідчений Бессарабською товарною біржою 12.04.2001 року.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України,ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1264, 1265, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання договору дійсним та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати дійсним договір № 31-01 від 12.04.2001 року купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідчений Бессарабською товарною біржою в м. Ізмаїл 12.04.2001 року.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.09.2022 року.

Суддя: О.Я.Присакар