У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс», боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

установив:

Заявник звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання посилаючись на те, що 06.05.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено судове рішення, яким ухвалено видати виконавчий лист на виконання рішення третейського суду щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 908 585,91 грн. та третейський збір у розмірі 9 485,86 грн. Видано виконавчий лист. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 06.04.2015 року замінено стягувача ВАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк». 28.02.2019 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено Договір про відступлення права вимоги. 22.10.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою змінено стягувача на ТОВ «ФК «Паріс». Отримавши ухвалу, товариством здійснено запит щодо стану виконавчого провадження у відношенні боржника, та 07.09.2021 року отримано відповідь виконавчої служби про те, що 30.06.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. На звернення Товариства ПАТ «Фідобанк» 21.10.2021 року повідомив, що виконавчий лист на адресу банку не надходив. У зв`язку з викладеними обставинами просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строки на його пред`явлення.

До суду сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства. Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його присутності та задоволення заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В суді встановлено, що 06.05.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено судове рішення по справі № 6-386/09 за заявою ВАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, яким вирішено стягнути борг за кредитним договором у сумі 908 585,91 грн. та третейський збір у розмірі 9 485,86 грн.

18.05.2009 року представник стягувача отримав виконавчий лист, та пред`явив його до виконання 26.03.2010 року. 26.03.2010 року державним виконавцем Обухівського ВДВС відкрито виконавче провадження за № 18739753.

06.04.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено судове рішення, яким здійснено заміну стягувача з ВАТ «Ерсте банк» на ПАТ «Фідобанк».

30.06.2017 року виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

28.02.2019 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено Договір про відступлення прав вимоги.

22.10.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу про заміну стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «ФК «Паріс».

Згідно листа ПАТ «Фідобанк» від 18.10.2021 року оригінал виконавчого листа у відношенні боржника ОСОБА_1 з виконавчої служби до банку не надходив.

Заява про видачу дубліката виконавчого листа та строків його поновлення подано до суду 21.10.2021 року, передано на розгляд 27.07.2022 року.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

По даній справі заявник просить суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строки для його пред`явлення до виконання, посилаючись на те, що судове рішення до цього часу не виконано, і не поновлення строку позбавляє товариство на стягнення з боржника боргу, право на яке отримано після укладення Договору про відступлення права вимоги та заміни стягувача.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення суду набуло законної сили 06.05.2009 року, та 18.05.2009 року видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання, проте 30.06.2017 року виконавчий лист постановою повернуто стягувачу, який міг його пред`явити повторно до виконання протягом трьох років. Строк пред`явлення до виконання сплинув 30.06.2020 року, Договір про відступлення права вимоги з ТОВ «ФК «Паріс» укладено 28.02.2019 року. Заява про заміну стягувача ПАТ «ФК «Паріс» подана лише 10.08.2020 року, заява про видачу дубліката виконавчого листа Товариством подана 21.10.2021 року. Дані обставини свідчать про те, що ТОВ «ФК «Паріс» без поважних причин пропустило строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, судом установлено, що жодних доказів щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа заявник не надав. Враховуючи, що відсутні підстави для поновлення строків, відсутні підстави і для видачі дубліката виконавчого листа.

Суд погоджується, що судове рішення має бути виконано, однак законодавством визначено строки, яких кожна сторона має дотримуватись.

Враховуючи наведене та надані докази, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс», боржник - ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: