Справа № 127/3820/22
Провадження № 22-ц/801/1508/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 рокуСправа № 127/3820/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., розглянувши за пра-вилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідаль-

ністю «Цикл Фінанс», за участі третьої особи, яка не заявляє самостій-

них вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного

нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М.,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» Правника Олександра Петровича на рішення Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року у частині розподілу судо-вих витрат на професійну правничу допомогу, ухвалене у приміщенні суду у місті Вінниці за головування судді Гуменюка К. П., повний текст якого складе-ний 11 квітня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі-ТОВ ) «Цикл Фінанс», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Ки-ївського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. про визнання вико-навчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року позов задоволений, визнаний таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19 травня 2021 року приватним нотаріусом Ки-ївського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрований у ре-єстрі за № 46986, про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 січня 2014 року № 001-01537-300114, укладеним із первісним кредитором Пуб-лічним акціонерним товариством «Дельта Банк», право вимоги за яким відпо-відно до договору про відступлення прав вимоги від 20 лютого 2018 року № 249/К відступлено новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке набуло право нового кредитора до позичальниці за кредитним договором, та у подальшому 12 квітня 2021 року уклало договір № 249/1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором з ТОВ «Цикл Фінанс», яке набуло право вимоги нового кредитора до позичальниці за кредитним дого-вором заборгованості у загальному розмірі 42553,04 гривень. Стягнуто з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 гривень за подання позовної заяви, 496,20 гривень за подання заяви про забезпечення позову та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень.

05 серпня 2022 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 28 липня 2022 року про усунення недоліку скарги, поданої неповноважною осо-бою, до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга директора ТОВ «Цикл Фінанс» Правника О. П. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року у частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, де викладене клопотання про скасування рішення суду першої інстанції у частині розподілу зазначених судових витрат та ухвалення у цій частині нового рішення про відмову у стягнення таких витрат. Скаржник вважає, що судом неправомірно стягнуто з ТОВ «Цикл Фінанс» витрати пози-вачки на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 гривень, у цій час-тині рішення ухвалене за неправильного застосування норм матеріального пра-ва, з грубим порушенням норм процесуального права, таке рішення незаконне, необгрунтоване, порушує права та інтереси скаржника. Усі документи стосовно зазначеної частини рішення не є належними, достатніми доказами для відшко-дування витрат на правничу допомогу. У справі відсутній деталізований опис робіт, у якому б зазначався конкретний проміжок витраченого адвокатом часу на ту чи іншу дію, що є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на прав-ничу допомогу. Такий правовий висновок сформований Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 ( провадження № 61-5662св20 ), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 ( провадження № 61-13573св19 ). Щодо самої суми у 15000,00 гривень витрат на правничу допомогу, то керівник відповідача вважає її значно завищеною, такою, що не відповідає складності справи. Предмет спору у цій справи є нескладним, не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних. Справа є типовою, розглянута без повідомлення ( виклику ) сторін, тобто, адвокат позивачки не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції. Сума, що підлягала до стягнення з ОСОБА_1 за виконавчим написом, вчиненим третьою особою, становила 42533,04 гривні, тому ціна послуг адвоката у розмірі 15000,00 гривень є явно неспівмірною, необ-грунтованою, вона не відповідає обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу розумності. До апеляційної скарги додане окремо письмово викладене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

12 серпня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 адвоката Хейніса О. Г. на апеляційну скаргу представника від-повідача. У відзиві зазначається про безпідставність скарги, стягнення витрат на правничу допомогу у такому ж, а то й більшому розмірі в інших схожих справах. Представник позивачки не погоджується з клопотанням скаржника щодо зменшення витрат його довірительки на правничу допомогу, оскільки, на його суб`єктивну думку, як зазначає сам адвокат, відповідач затіяв безпідставне позасудове стягнення, чим спонукав ОСОБА_1 нести витрати на захист своїх інтересів, а суд не вправі втручатися у відносини між адвокатом і клієн-том щодо визначення розміру гонорару адвоката. Неспівмірність оплати пози-вачкою правничої допомоги скаржником не доведена, оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить зазначення того, що відповідач клопотав про зменшення судових витрат на правничу допомогу. Крім цього, представник ОСОБА_2 вважає безпіставним посилання скаржника на розмір мінімальної заробітної плати в Україні, оскільки обчислення адвокатського гонорару не мо-же залежати від мінімальної заробітної плати, встановлюваної зазвичай для працівників з низькою кваліфікацією, для робіт з використанням фізичної пра-ці, без вимог наявності вищої освіти. Натомість праця адвоката має вищий рівень грошової оплати. Адвокат підкреслює встановлення між ним та позивач-кою гонорару у фіксованому розмірі, тому зазначення витраченого представни-ком часу на виконання робіт, надання послуг, не обов`язкове.

Представник ОСОБА_1 , вказуючи на безпідставність апеляційної скарги відповідача, просить стягнути із скаржника на користь позивачки витра-ти на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 гривень, яка складається з 1000,00 гривень з оплати вивчення адвокатом апеляційної скарги, 4000,00 гри-вень витрат на написання відзиву на апеляційну скаргу, у зв`язку з апеляційним переглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює встановлений законом пропущений процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Перевіривши доводи скаржника, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження у визначеній частині рішення суду першої інстанції, ухвалою апеляційного суду від 08 серпня 2022 року директору ТОВ «Цикл Фінанс» Правнику О. П. поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року у частині розподілу судових витрат у справі на професійну правничу допомогу.

У судове засідання апеляційного суду 21 вересня 2022 року учасники спра-ви не з`явилися з невідомих причин, будь-яких заяв від них суду не надходило. У зв`язку з належним, завчасним повідомленням усіх учасників справи про місце, день та час розгляду справи, про що в ній містяться відповідні докази, колегія суддів апеляційного суду відповідно до норм статті 372 ЦПК України ухвалила розглянути справу по суті апеляційного оскарження у відсутності нез`явившихся учасників справи.

Розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, дослідивши представ-лені сторонами докази стосовно понесених позивачкою витрат з оплати профе-сійної правничої допомоги, ретельно проаналізувавши у сукупності доводи кожного з учасників справи та підґрунтя заявлених вимог і заперечень на них, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга керівника ТОВ «Цикл Фінанс» Правника О. П. підлягає частковому задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на під-ставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослі-джені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11 квітня 2022 року у час-тині розподілу витрат позивачки на професійну правничу допомогу не відпо-відає зазначеним вимогам закону, у цій частині судове рішення підлягає скасу-ванню з ухваленням нового рішення про часткове відшкодування ОСОБА_1 таких витрат.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу другого частини п`ятої статті 265 ЦПК Укра-їни у резолютивній частині рішення суду першої інстанції має бути зазначено у тому числі й про розподіл судових витрат. Підпунктами «б», «в» пункту четвер-того частини першої статті 382 ЦПК України визначено, що резолютивна час-тина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити новий розподіл су-дових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Пунктом першим частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, крім витрат зі сплати судового збору, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до частини восьмої цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів цієї справи убачається, що у позовній заяві ОСОБА_1 , підписаній її представником адвокатом Хейнісом О. Г., зазначалося про поне-сені витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 15000,00 гривень, а саме: вивчення документів, поданих для написання позов-ної заяви - 3000,00 гривень, підготування та написання позовної заяви, підго-товка додатків - 8000,00 гривень, представництво у суді, підготовка та напи-сання процесуальних заяв і клопотань - 3000,00 гривень, представництво в орга-нах виконавчої служби - 1000,00 гривень. Судові витрати у суді апеляційної інстанції становлять 15000,00 гривень, у суді касаційної інстанції - 15000,00 гривень. До позовної заяви додавалося клопотання адвоката про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року у справі було відкрите провадження, постановлено здійснити розгляд справи через тридцять днів з дня відкриття в ній провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін. 11 квітня 2022 року судом ухвалене рішення про задоволення позову, яке, наразі, оскаржується відповідачем лише у частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 гривень.

У матеріалах справи відсутні належні докази щодо направлення відповідачу копії ухвали суду від 16 лютого 2022 року, як відсутні й докази щодо отримання такої ухвали. Тобто, належить погодитися з тією об`єктивною обставиною, що відповідачу ТОВ «Цикл Фінанс» не було відомо про наявність цієї справи у суді, через що ним не поданий відзив, своєчасно не висловлена позиція щодо розподілу судових витрат. За таких обставин, що дійсно та реально мають місце, ураховуючи відсутність в оскаржуваному рішенні будь-якої мотивації з питання розподілу судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність перегляду згідно норм статті 367 ЦПК України справи за наявними в ній доказами, звернувши увагу на відсутність додаткових доказів, які вправі була подати особа, яка оскаржує судове рішення.

У силу норм статті 367 ЦПК України рішення суду першої інстанції пере-віряється на предмет законності й обгрунтованості у межах та виключно дово-дів і вимог апеляційної скарги відповідача, лише у частині компенсації ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга директора ТОВ «Цикл Фінанс» Правника О. П. у певній зазначуваній частині заслуговує на увагу, її доводи є слушними, такими, що тягнуть скасування оскаржуваного рішення у частині стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на оплату правничої допомоги, стягнення таких витрат у відповідності з принципами розумності їх розміру та дійсності, необхідності, з урахуванням складності цієї справи та затраченого часу на її підготування і супроводження провадження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові вит-рати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на про-фесійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допо-могою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допо-могу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат ураховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представ-ництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягають сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті у порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджу-ють здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ), та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина третя статті 137 ЦПК України ).

З матеріалів цієї цивільної справи слідує, що позивачка ОСОБА_1 скористалася допомогою адвоката як фахівця у галузі права, про що свідчить договір про надання правової допомоги від 02 лютого 2022 року № б/н з додатковою угодою № 1 до нього, у якій визначений гонорар адвоката у розмірі 15000,00 гривень.

Дійсно, як зауважує представник позивачки у відзиві на апеляційну скаргу, суд не повинен втручатися у відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару. Останній може визначатися за погодженням між ними у будь-якій сумі, без обмежень. Проте, це не означає відшкодування таких коштів поза межами їх дійсності та розумності, які визначаються судом з ура-хуванням складності справи, виконаних адвокатом робіт, наданих послуг, ча-сом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг ), обсягом наданих адвокатом послуг та виконання виконаних робіт, ціни позову ( частина четверта статті 137 ЦПК України ).

Як висновок, доводи апеляційної скарги є справедливими, об`єктивними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, як уже зазначалося, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо ).

Неможливо оспорити, що стороною позивачки не доданий до справи деталізований опис робіт, де би зазначався конкретний проміжок витраченого адвокатом часу на виконання ним роботи у цій справі з підготовки позовної заяви, додатків до неї, відзиву на апеляційну скаргу. Дана обставина, так, може бути підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. Разом з тим апеляційний суд бере до уваги, що представником ОСОБА_1 проведена певна робота, яка дала позитивний результат для неї як довірительки свого представника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами скаржника про те, що предмет спору у цій справі не є складним, він не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних. Обсяг і складність позовної заяви незначні, тому заявлений розмір вартості витрат на її підготовку є очевидно завищеним, необгрунтованим та підлягає безумовному зменшенню. Категорія справ про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, є типови-ми, незначної складності, підтвердженням чого є чисельна судова практика з розгляду таких спорів. Це безспірно доводиться розглядом і цієї справи у по-рядку спрощеного позовного провадження , без повідомлення ( виклику ) сто-рін. Це розумів і представник позивачки, коли просив розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його самого.

Вказуючи вартість у 3000,00 гривень послуги з представництва у суді, під-готовки та написання процесуальних заяв, клопотань, у 1000,00 гривень послу-ги з представництва в органах виконавчої служби, адвокат не взяв до уваги, що участі у суді під час розгляду справи він не брав, які процесуальні документи він готував, скільки часу на таку роботу витрачено - не зазначено, як немає будь-яких підтверджень необхідності представництва саме у цій справі в ор-ганах виконавчої служби.

З огляду на суму у розмірі 42533,04 гривень, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 за виконавчим написом від 19 травня 2021 року № 46986, заяв-лена ціна послуги адвоката у 15000,00 гривень є очевидно неспівмірною, необ-грунтованою, завищеною, такою, що не відповідає обсягу виконаної адвокатом роботи, принципу розумності, необхідності.

Окремо належить зауважити безпідставність мотивів відзиву на апеляційну скаргу адвоката Хейніса О. Г. щодо застосування скаржником для обчислення адвокатського гонорару розміру мінімальної заробітної плати. Таких обгрунту-вань апеляційна скарга узагалі не містить. Адвокатом допущена груба помилка щодо такого викладу свого відзиву, оскільки у ньому значиться ОСОБА_4 , яка не є учасницею цієї справи.

Не можливо погодитися й з тією позицією представника позивачки, що ТОВ «Цикл Фінанс» своїм зверненням до нотаріуса за виконавчим написом спонукало ОСОБА_1 нести витрати на правничу допомогу, оскільки нале-жить пам`ятати, що позивачка є боржницею і цей факт матеріалами справи не спростований, а кожний суб`єкт цивільних правовідносин вправі обирати на свій розсуд шляхи захисту порушених власних інтересів, майнових прав.

Під час провадження у справі апеляційним судом представником пози-вачки поданий відзив на апеляційну скаргу і така робота оцінена у 5000,00 гри-вень. Такий розмір витрат на правничу допомогу не можна визнати співмірним, пропорційним зробленій роботі, ураховуючи, що при підготовці відзиву на скаргу не потребувалося додаткових зусиль для доведення власної позиції у справі, тим більше, що окремі його мотиви не мають відношення до цієї спра-ви.

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що при розподілі витрат на правничу допомогу ураховуються саме витрати, які містять детальний опис та, відповідно, як і для випадку, що має місце, мали б підтверджуватися актами виконаних робіт, які, наразі, також відсутні.

Посилання сторони відповідача в апеляційній скарзі на відсутність дета-лізованого опису робіт адвоката позивачки як на підставу для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу не позбавлене сенсу. Однак ця обставина підлягає оцінці судом, який може відмовити стороні у відшкодуван-ні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Втім неможливо заперечити, що дана норма не є імперативною, можливість відмови у відшкодуванні відповідних витрат є правом, а не обов`язком суду. Зважаючи на те, що попередній розрахунок розміру судових витрат стороною позивачки усе ж таки був представлений, хоча й не у тому стані, як того вимагає цивіль-ний процесуальний закон, апеляційний суд убачає справедливим частково відшкодувати ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» ( заява № 19336/04 ) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Як згадувалося вище, зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг ); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті за клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( частина п`ята статті 137 ЦПК України ). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу.

З апеляційної скарги відповідача убачається не лише клопотання про відмову у повному обсязі у відшкодуванні витрат позивачки на правничу допомогу, але й наведені міркування, які безперечно свідчать про можливість зменшення цих витрат, оскільки, як вказано у скарзі, вони є неспівмірними, необгрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи тощо. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом.

У цій справі апеляційний суд, зважаючи на доводи апеляційної скарги, мотиви письмового відзиву на неї представника Крупіної Н. Г., визнає неспівмірним розмір витрат на оплату позивачкою правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 15000,00 гривень, у розмірі 5000,00 гривень з надання послуг у суді апеляційної інстанції, беручи при цьому до уваги складність справи, виконані за умовами договору роботи, з огляду на принципи співмірності та розумності таких судових витрат. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зменшення розміру зазначених витрат до 5000,00 гривень у суді першої інстанції та 2000,00 гривень у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляцій-ний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» Правника Олександра Петровича задоволити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2022 року у частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - скасувати, ухвалити у зазначеній частині нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», , м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. № 8, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючої у АДРЕСА_1 , 5000,00 гривень ( п`ять тисяч гривень 00 коп. ) судових витрат з оплати професійної правничої допомоги під час провадження у справі судом першої інстанції, 2000,00 гривень ( дві тисячі гривень 00 коп. ) судових витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

У решті вимог представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» у частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський