КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/3464/21 Головуючий у І інстанції Цукуров В.П.
Провадження №22-з/824/578/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

21 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Романа Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі запозовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, -

УСТАНОВИВ:

рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» №28 від 22.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» на посаді водія автотранспортного засобу відділу матеріального та адміністративного забезпечення з 23.02.2021 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 208 726,00 гривень. У частині задоволення позовних вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн. та витрати на оплату правничої допомоги у сумі 6666,66 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «БНК-Україна» задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2021 року змінено в частині викладення мотивів для задоволення позовних вимог.

22 липня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Р.А. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Посилаючись на тривале невиконання відповідачем рішення суду першої інстанції про поновлення на роботі, просить суд здійснити обрахунок стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2021 року (наступний день після скорочення позивача) по 20.07.2022 року (дата ухвалення постанови судом апеляційної інстанції). Крім того, просить стягнути з відповідача ТОВ «БНК-Україна» на користь позивача ОСОБА_1 понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Зазначає, що попередній розрахунок витрат було представлено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, а докази фактичної оплати додаються до заяви.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Р.А. не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив провести розгляд заяви за відсутності представника позивача.

Представник ТОВ «БНК-Україна» в судовому засіданні проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечував.

Заслухавши доповідь судді, заперечення представника відповідача щодо заяви, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК Українивизначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16).

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу, поданому 09.02.2022 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Назаренко Р.А. зазначив про очікуваний розмір судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та зазначив про те, що докази понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів з дня прийняття постанови у справі. (т. 2 а.с. 195-205).

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокат надав до суду Договір-доручення про надання правничої допомоги від 07 лютого 2022 року, укладений між Адвокатським бюро «Ольги Пєнязькової» та ОСОБА_1 , ордер на надання правничої допомоги, додаткову угоду до Договору -доручення про надання правової допомоги від 07.02.2022 року.

Зі змісту додаткової угоди вбачається, що сторони дійшли згоди, що гонорар Бюро за написання відзиву та формування правової позиції у суді апеляційної інстанції у справі №357/3464/21 становить 3000,00 грн. Участь адвоката адвокатського бюро в одному судовому засіданні у справі №357/3464/21 в суді апеляційної інстанції становить 1500,00 грн. та оплачується клієнтом додатково у відповідності до кількості проведених судових засідань в суді апеляційної інстанції (том. 2 а.с. 207)

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача додано копію квитанції 0.0..1 від 11.02.2022 про сплату ОСОБА_1 на рахунок АБ «Ольги Пєнязькової» 3000,00 грн. за надання адвокатських послуг згідно додатково угоди від 07.02.2022 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 07.02.2022 р. (том 3 а.с. 6)

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Назаренко Р.А. як представник позивача ОСОБА_1 приймав участь у двох судових засіданнях у суді апеляційної інстанції: 22.06.2022 р. та 20.07.2022 р., що підтверджується протоколами судових засідань (том 2 а.с. 235, 239)

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Будь-яких заперечень щодо розміру заявлених витрат на правову (правничу) допомогу чи їх не співмірності від учасників справи до апеляційного суду не надходило.

Дослідивши надані представником відповідача докази про розмір понесених судових витрат, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відповідність критерію реальності заявлених витрат на правову допомогу та розумності їх розміру.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану позивачем суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, а тому заява адвоката Назаренка Р.А. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню в цій частині.

В той же час, вимоги представника позивача в частині здійснення в додатковому рішенні обрахунку стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2021 року (наступний день після скорочення позивача) по 20.07.2022 року (дата ухвалення постанови судом апеляційної інстанції) у зв`язку із тривалим невиконанням відповідачем рішення суду першої інстанції про поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У даній справі суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі одночасно вирішив питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 208 726,00 грн. за період з 23.02.2020 по 04.11.2021 року, що відповідає ст. 116, 235 КЗпП України та ст. 27 Закону України "Про оплату праці". Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд змінив рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2021 року лише в частині мотивування підстав для задоволення позову, резолютивна ж частина рішення залишилась незмінною.

Положеннями статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналізуючи викладене, можна зробити висновок, що питання розрахунку та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із невиконанням роботодавцем судового рішення про поновлення на роботі може бути вирішено ухвалою суду першої інстанції, який розглядав трудовий спір, на підставі заяви працівника, а не шляхом ухвалення додаткового рішення у справі.

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Р.А. в частині обрахунку стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2021 року по 20.07.2022 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Назаренка Романа Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення по даній справі, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-УКРАЇНА» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул.Сім`ї Прахових, 58/10, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп.

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.