Справа № 504/4056/21
провадження № 2/504/921/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі - Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, посилаючись на те, що в період з 06.06.2009 року по 01.03.2021 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, які на теперішній час проживають із відповідачкою. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 перешкоджає спілкуванню позивача з дітьми, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись до органу опіки та піклування з метою встановлення часу побачень з дітьми.

04.08.2021 року орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Фонтанської сільської ради ухвалив рішення №206, в якому вказав, що ОСОБА_2 відмовилася від спілкування та співпраці із працівниками управління у справах дітей тому ОСОБА_1 було рекомендоване звернутись до суду для вирішення питання по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, а також в своїй заяві вказав, що і позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві вказала, що позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо спілкування дітей з батьком, але за її присутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що уточнені повні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 1, 2 Сімейного кодексу України основні засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів - визначає Сімейний кодекс України, а також, регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.03.2021 року по справі №504/272/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволені частково, шлюб розірвано.

На даний час, участь батька (позивача) у вихованні дітей та спілкуванні з ними не здійснюється.

Відповідно до витягу з рішення №206 виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області від 04.08.2021 року «Про затвердження графіку щодо надання можливості визначення порядку участі, спілкування та зустрічей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із малолітніми дітьми - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » було затверджено графік спілкування та зустречей ОСОБА_1 із його малолітніми дітьми два рази на тиждень спілкування у режимі відеозв`язку по 30 хв., один раз на місяць встановлене спілкування за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Із пояснень позивача також встановлено, що починаючи з 2021 року зустрічі перестали носити звичний спокійний характер. А саме: зі слів батька - мати створює перешкоди у його спілкуванні із дітьми.

Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини, а також права батьків на спілкування з дитиною регламентовані статтями 150-153 СК України.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину, а дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї (ч.2 ст. 152 СК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а також мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною, та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Вирішуючи вказаний позов, суд перш за все, бере до уваги інтереси малолітніх дітей, а також враховує ставлення батька до виконання ним своїх батьківських обов`язків. Тобто батько бажає не лише матеріально утримувати дітей, але і брати безпосередню участь у їх вихованні та спілкуванні з ними.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дітьми того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об`єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. Дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відтак, будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

На переконання суду під час розгляду даної справи жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, або обумовлювало його побачення з дітьми у присутності інших осіб, не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що батько неналежним чином піклується життям та здоров`я дітей, оскільки жоден із таких фактів в судовому засіданні не був підтверджений.

А тому суд, при встановленні порядку участі у вихованні та визначенні способу спілкування між позивачем (батьком) та дітьми, дотримується розумного балансу для забезпечення на участь обох батьків у вихованні дітей, а також бере до уваги думку органу опіки та піклування висловлену в рішенні від 04.08.2021 року №206.

При цьому, суд бере до уваги, що позивач не позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей, бере участь у їх матеріальному утриманні.

Суд звертає увагу на те, що участь батька у вихованні та спілкуванні з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування дітей з батьком відповідає їх інтересам.

Вищенаведені обставини вказують, що позивач ОСОБА_1 активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, і будь-яких обставин, які б унеможливлювали право батька на таке спілкування, судом не встановлено

На підставі наведеного, ст.ст. 141, 150-153, 157, 159, 257 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачення та спілкування з дітьми в день народження дітей з 12.00 до 18.00 годин, на новорічне свято 01 січня з 12.00 до 18.00 годин, весінні, зимні, осінні канікули дітей - 3 (три) доби), літні канікули - 1(один) місяць, в тому числі забирати на прогулянки та до міста проживання батька.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров