ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/1975/20 Номер провадження 22-ц/814/3188/22Головуючий у 1-й інстанції Мицик С.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»

на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2021 року, постановлену суддею Мицик С.А., дата складення повного тексту ухвали не вказана

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2020 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №703994 від 19.07.2013 року у розмірі 134 001,56 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 102 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2 укладено договір №703994 та підписано додатки № 1 та №2 до нього, які є невід`ємними частинами угоди. Послуги, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО», унормовані Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». При виконанні умов угод, укладених з учасниками в рамках системи Авто Так, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Авто Так. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи Авто Так. На Асигнаційному акті від 26.12.2013 року ОСОБА_2 було надано право на отримання автомобіля. 24.01.2014 року ОСОБА_2 отримав автомобіль ЗАЗ FORZA AF4854, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . ОСОБА_2 в свою чергу, зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100% ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом плати 84 щомісячних повних внесків (ст.3 договору №703994). ОСОБА_2 протягом серпня 2013 року - травня 2017 року систематично порушував умови договору щодо повноти та періодичності сплати щомісячних внесків. З червня 2017 року ОСОБА_2 припинив сплачувати внески. У серпні 2018 року TOB «АВТО ПРОСТО» звернулося до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу (справа № 629/4644/18). У процесі розгляду справи було з`ясовано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його спадкоємцем є ОСОБА_1 . Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.05.2019 року було замінено відповідача ОСОБА_2 на його спадкоємця ОСОБА_1 23 травня 2019 року TOB«АВТО ПРОСТО» уточнило позовні вимоги, змінило предмет і підстави позову та просило суд стягнути суму заборгованості із спадкоємця померлого. Під час дослідження спадкової справи було встановлено, що єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області, яке було залишено в силі постановою Харківського апеляційного суду від 07.04.2020 року, у задоволенні позову TOB «АВТО ПРОСТО» було відмовлено, оскільки суму заборгованості було розраховано станом на серпень 2018 року з поточної ціни автомобіля дійсної також у серпні 2018 року, а оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму заборгованості для спадкоємця необхідно було розраховувати саме станом на дату його смерті. Вказані обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили та, відповідно, доказуванню не підлягають. Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем розраховано суму заборгованості станом на дату його смерті для встановлення суми заборгованості правонаступника - спадкоємця ОСОБА_1 . На виконання умов договору ОСОБА_2 було сплачено 57,3295% зі 100% в оплату «Чистих внесків» та 48 внесків із 84 внесків в оплату послуг позивача. Розмір боргу відповідача перед позивачем за договором станом на 27.07.2017 року складав 42,6705% від ціни автомобіля, актуальної у липні 2017 року, та 36 внесків в оплату щомісячної винагороди Товариства. Станом на 27 липня 2017 року поточна ціна автомобіля ЗАЗ FORZA AF4854 становила 221 130,00 грн. Загальний розмір заборгованості складає 134 001,56 грн., з яких чисті внески - 94 357,28 грн., що складає 42,6705% від ціни автомобіля; внески в оплату послуг 39 644,28 грн.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2021 року провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 про стягнення боргу закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року (справа № 629/4644/18) у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу - відмовлено. З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 19.07.2013 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_2 було укладено договір №703994 та підписано додатки № 1 та № 2 до нього, які є невід`ємними частинами договору. На Асигнаційному акті від 26.12.2013 року ОСОБА_2 було надано право на отримання автомобіля. 24.01.2014 року він отримав автомобіль ЗАЗ FORZA AF4854, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем 14.01.2014 року між ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати як боржники перед кредитором. ОСОБА_2 протягом серпня 2013 року - травня 2017 року сплачував щомісячні внески несвоєчасно, а з червня 2017 року припинив сплачувати внески. На виконання умов договору ОСОБА_2 було сплачено 57,3295% зі 100% в оплату чистих внесків. Загальний розмір заборгованості складає 146 840,02 грн. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів у справі заборгованість за договором №703994 від 19.07.2013 року в сумі 146 840,02 грн., а також судові витрати. У зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_2 своєю ухвалою від 10.05.2019 року суд клопотання представника позивача ТОВ «АВТО ПРОСТО» задовольнив та залучив до участі у справі за позовною заявою ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу правонаступника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 . Вказане рішення суду постановою Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року залишено без змін. Цей позов та вищевказаний позов у цивільній справі № 629/4644/18 є тотожними, оскільки в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Отже, вище зазначене рішення суду у цивільній справі № 629/4644/18, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, набрало законної сили. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та направити справу до Лозівського міськрайонного суду Харківської області для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що для застосування положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України позови повинні бути тотожними не тільки в підставах звернення з позовом до суду, але і в частині матеріально - правових вимог. Оскільки з врахуванням висновків судів першої та апеляційної інстанції у справі № 629/4644/18, у даній справі суму заборгованості було розраховано з іншої дати станом на день смерті ОСОБА_2 , тому змінилася матеріальна частина вимог. Отже, у даній справі збігаються із попередньою лише склад сторін, а також назва позову, але обставини справи, матеріально-правові вимоги та підстави для розрахунку заборгованості відрізняються, що унеможливлює застосування п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.04.2021 року апеляційна скарга ТОВ «АВТО ПРОСТО» - залишена без руху (а.с. 136).

Ухвалами Харківського апеляційного суду відповідно від 08.06.2021 року та від 25.06.2021 року відкрите апеляційне провадження у справі та справа призначена до розгляду на 30.09.2021 року (а.с. 154, 156-157).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 02.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 року призначена до розгляду на 26.09.2022 року, з повідомлення учасників справи (а.с. 211).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 06.09.2022 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України, заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене між тими ж сторонами, про той же предмет позову і з тих же підстав, оскільки позовні вимоги у цій справі пред`явлені до ОСОБА_5 як правонаступника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 договору №703994 від 19.07.2013 року.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про закриття провадження у справі, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження в справі вичерпно визначені статтею 255 ЦПК України, і свідчать про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, у тому числі і у зв`язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

У матеріалах справи наявна постанова Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року, ухвалена за результатами розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу (справа №629/4644/18), згідно якої ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, з цього часу відсутні підстави нараховувати заборгованість, у даному випадку, станом на серпень 2018 року. Між тим, колегією суддів встановлено, що із тексту позовної заяви, як первісної, так і уточненої вбачається, що розрахунок заборгованості здійснено виходячи з вартості транспортного засобу станом на серпень 2018 року та розміру заборгованості також на серпень 2018 року. Заборгованість ТОВ «АВТО ПРОСТО» визначено, виходячи з вартості автомобіля RAVON, оскільки, як зазначає позивач, виробництво автомобіля ЗАЗ FORZA припинено, про що повідомлено дистриб`ютором транспортного засобу листом від 12 вересня 2017 року. Тобто, зняття з виробництва автомобіля мало місце вже після смерті ОСОБА_2 (липень 2017 року), а тому цей розмір заборгованості 146 840,02 грн. вважати обґрунтованим не можна. Згідно розрахунку станом на 10 травня 2017 року ОСОБА_2 сплачено 81 986,09 грн., що становить 57,3295% вартості автомобілю. З інших наданих позивачем матеріалів не вбачається можливим встановити вартість транспортного засобу, з якої необхідно проводити розрахунок платежів. Надані позивачем матеріали містять лише відомості про вартість транспортного засобу з 31 липня 2017 року, тобто, після смерті позичальника. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язано було довести ті обставини, на які воно посилалося як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, розміру заборгованості спадкодавця, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, передбачених ЦПК України. Між тим, дані вимоги позивачем не дотримані.

Звертаючись 04 травня 2020 року до суду з даним позовом, позивач ТОВ «АВТО ПРОСТО» з врахуванням вказаної постанови Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року (справа №629/4644/18) надав розрахунок заборгованості за договором №703994 від 19.07.2013 року станом на день смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, колегія суддів вважає, що підстави позову у цивільній справі № 629/4644/18 та у даній справі не є тотожними, тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Згідно п. 1,4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.04.2022 № 16/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Питання про стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2021 року - скасувати та направити справу до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов