Справа № 946/8676/21
Провадження № 2/946/1705/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сторони з 25.02.2016 року проживали у шлюбі, від шлюбу народилася спільна дитина. На даний час донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає у м. Одесі, працює неофіційно, виконує роботи по зварюванню металевих конструкцій та має прибутки, які становлять приблизно 30 000 грн. щомісячно. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 24.06.2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.54).

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність (а.с.59).

Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений про час, дату та місце судового розгляду належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглядати справу без його участі (а.с.39). 10.02.2022 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву (а.с.28-30), в якому вказав, що позовні вимоги він визнає частково. Вважає, що розмір аліментів про стягнення яких просить позивачка, є необґрунтованим, вимога не підтверджена належними і допустимими доказами та суперечить нормам чинного законодавства. Вказав, що мінімальний розмір заробітної плати в країні становить 6500 грн., загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків. У відповідача відсутнє нерухоме майно, яке він міг би здавати в оренду. Вимога позивачки про стягнення аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необґрунтовано великим, не враховує реального матеріального положення відповідача та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачці в даному випадку лежить обов`язок доведення можливостей відповідача сплачувати аліменти. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про матеріальне становище та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Враховуючи вищенаведене, відповідач вказує, що не відмовляється від утримання своє дитини, однак, враховуючи необхідну, достатню для забезпечення потреб доньки та таку, що він має можливість сплачувати суму аліментів у розмірі ј частини всіх своїх доходів на одну дитину, але не більше, ніж 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку.

20.07.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки, в якій вона вказала, що відповідач працює неофіційно з метою укриття інформації від податкової служби про свої доходи, він живе у повному достатку, має квартиру, яка придбана ще у 2013 році, тому інформація про квартиру не відображена в електронному Державному реєстрі. Жодним чином відповідач у відзиві не наводить будь-яких доводів та не додає доказів про фактичний розмір своїх доходів, а лише заперечує проти позовних вимог, цитуючи норми закону. Відповідач не надає жодного належного та допустимого доказу про своє «реальне матеріальне положення та інші істотні обставини, що мають значення для справи» для того, щоб суд мав можливість встановити усі обставини справи та оцінивши докази у їх сукупності постановити законне та обґрунтоване рішення. У разі ненадання суду відповідних доказів, просить суд визнати обставини отримання відповідачем доходів у розмірі 30 000 грн. встановленими, а відсутність інформації про суми виплачених доходів та утриманих податків як ухилення відповідача від сплати податків та обов`язкових платежів. Оскільки відповідач проживає у власній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, має кошти на існування (харчування, сплачує комунальні послуги, забезпечує себе одягом та ін.), це вказує на те, що відповідач отримує неофіційні доходи.

Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.08.2016 року, актовий запис №7644 (а.с.5).

Відповідно до довідки Саф`янівської сільської ради від 01.10.2021 року №934 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні матері (а.с.6).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно п. п. 2, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Заперечуючи проти розміру аліментів, відповідач послався на матеріальну неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі по 5000,00 грн., з огляду на те, що він має нестабільний дохід, однак відповідач не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин.

Разом із тим, доказів в підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, заявленому у позові, позивачкою також суду надано не було.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи з положень ст.180 СК України, згідно якої батьки несуть рівні права щодо утримання дитини, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає встановлення розміру аліментів на утримання дитини в сумі 2 000,00 грн. щомісячно, справедливим та обґрунтованим, оскільки стягнення аліментів в такому розмірі відповідає діючому законодавству.

Згідно положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Роз`яснити сторонам що, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом в порядку ст. 192 СК України змінений, зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у випадках, визначених Сімейним Кодексом України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-83, 95, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 (дві тисячі гривень) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 жовтня 2021року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) грн., зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

Допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Роз`яснити сторонам що, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом в порядку ст. 192 СК України змінений, зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у випадках, визначених Сімейним Кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко