Єдиний унікальний номер 341/2166/21
Номер провадження 2/341/92/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку загального позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» про визнання кредитного договору недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Представниця позивача Мула Х. О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТзОВ «Укр кредит фінанс» про визнання кредитного договору недійсним, в якому просить визнати недійсним кредитний договір від 14 вересня 2021 року № 0796-9948.

В обгрунтування позовних вимог представниця позивача зазначила, що 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 дізнався про те, що, нібито, 14 вересня 2021 року між ним та ТзОВ «Укр кредит фінанс» укладено договір про надання фінансового кредиту № 0796-9948 (далі - Договір). Проте ОСОБА_1 не вчиняв ніяких дій для отримання за цим Договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб, а також не здійснював жодних дій, що могли б призвести до укладення цього договору. На час укладення договору перебував за кордоном, а його паспорт на час укладення договору був недійсним, оскільки в ньому не була вклеєна фотокартка у зв`язку з досягненням 25-річного віку. Зазначає, що сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 перебувала в нього вдома станом на 14 вересня 2021 року, а він сам за кордоном. Вказану сім картку оператора мобільного зв`язку ніхто не використовував. Просить визнати вказаний Договір недійсним на підставі приписів статті 1051 ЦК України, оскільки позивач коштів від фінансової установи не отримував, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 грудня 2021 року, яке відкладено за клопотанням представника відповідача на 22 грудня 2021 року.

14 грудня 2021 року представник відповідача надіслав до суду відзив, у якому позов не визнав. Заперечуючи проти доводів позивача, вказав, що порядок укладення кредитного договору між сторонами здійснювався відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" та Правил надання споживчих кредитів, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для цього виду договору. Позивач при укладенні договору здійснив всі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору, без яких таке укладення було б неможливим.

Також зазначив, що позивач створив на сайті відповідача особистий кабінет і вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в особистому кабінеті позивача. Так як договір є електронним правочином, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На офіційному веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. У момент, коли позивач заповнив заяву з метою отримання кредитних коштів, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) відповідача та приєднався до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Крім того, вказав, що спірний договір ОСОБА_1 оформив вшосте. Позивач неодноразово звертався до ТзОВ «Укр кредит фінанс» з метою укладення кредитних договорів. Зокрема, п`ять попередніх договорів позивач виконав повністю. Тобто, позивач при укладенні договору був ознайомлений та обізнаний з усіма його умовами, неодноразово здійснював укладення договорів з ТзОВ «Укр кредит фінанс», а тому твердження позивача про відсутність відомостей щодо не укладення договору є необгрунтованим та таким, що не відповідає дійсності. Крім того, ОСОБА_1 з метою укладення першого договору надав свої персональні дані (паспорт, ідентифікаційний код, фото-селфі з паспортом), зазначив контактний номер телефону НОМЕР_2 . Всі наступні договори укладались з використанням ідентичних персональних даних позивача. Вважає позов необгрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

Також, відповідач вважає необґрунтованими доводами позивача щодо недійсності його паспорта, оскільки через карантинні обмеження у державі пролонговано отримання адміністративних послуг, у тому числі вклеювання відповідної фотокартки власника паспорта. Крім того, зазначив, що згідно із судовою практикою відсутність фотокартки у паспорті не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним.

04 січня 2022 року представниця позивача надіслала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що позивач кредитний договір не підписував, ні електронним, ні цифровим підписом, не направляв відповіді про прийняття пропозиції укласти договір, оскільки такої пропозиції від відповідача не надходило. Тексту кредитного договору позивач не отримував. Позивач не отримував інформацію про умови кредиту за кредитним договором, оскільки не підписував його та відповідно не ознайомився в правилами надання послуг відповідача. Також, представниця позивача зазначила, що відсутні факти отримання позивачем кредитних коштів, адже для отримання таких позичальнику необхідно пройти процедуру погодження та верифікації, яку позивач не проходив. Про наявність кредитного Договору ОСОБА_1 дізнався випадково. У момент оформлення Договору перебував за кордоном, сім картою із телефонним номером НОМЕР_2 мобільного оператора «Київстар» не користувався, оскільки така знаходилась за адресою реєстрації позивача в Україні. Також, ніхто з родичів позивача не користувався цією сім картою. Зазначила, що позивач коштів у сумі 14500,0 грн на його картковий рахунок не отримував. Крім того, представниця позивача зазначила, що ОСОБА_1 раніше укладав кредитні договори з відповідачем. Всі укладені договори були виконані добросовісно в строк та в повному обсязі. Датою укладення першого договору є 17 червня 2019 рік, а датою укладення договору, який оскаржується - 14 вересня 2021 рік. Тобто, з 17 червня 2019 року всі вказані позивачем персональні дані про себе не оновлювались та зберігались у відповідача. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 березня 2022 року.

У чергове судове засідання 28 вересня 2022 року повідомлені належним чином сторони не з`явились.

27 вересня 2022 року представниця позивача надіслала до суду клопотання про витребування доказів.

В обґрунтування клопотання представниця позивача зазначає, що ОСОБА_1 звернувся із письмовим запитом до АТ «Акцент-Банк» щодо надання банком інформації стосовно наявних карткових чи будь-яких інших рахунків на ім`я ОСОБА_1 , проте відповідь так і не отримав. Просить суд витребувати таку інформацію.

Надаючи оцінку заявленому представницею позивача клопотанню про витребування доказів, суд виходить з такого.

Приписами частини першої статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Відповідно до пункту 1 та 2 частини першої статті 62 Закону України «Про банки банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду.

Таким чином, закон визначає порядок розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, чітко вказаному колу суб`єктів.

Суд розцінює клопотання представниці позивача про витребування доказів як необгрунтоване, оскільки до такого клопотання не додані докази звернення позивача до АТ «Акцент-Банк» у встановленому законом порядку із запитом про надання інформації, яка становить банківську таємницю. При цьому з відповіді Банку від 05.07.2022 на запит адвоката вбачається, що фінансова установа роз`яснила порядок надання відповідної інформації про рахунки ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Отже, сторона позивача не довела об`єктивну неможливість подати докази, які просить суд витребувати.

Крім того, суд звертає увагу, що приписами ЦПК України врегульовано питання розгляду судами справ про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, яке розглядається в порядку окремого провадження.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у клопотанні представниці позивача про витребування доказів та продовжувати розгляд справи.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів. Також, суд враховує, що сторони мали достатньо часу для подання усіх наявних доказів до позову та відзиву.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

14 вересня 2021 року між ТзОВ «Укр кредит фінанс» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 укладено спірний кредитний договір № 0796-9948, за умовами якого кредитодавець надає позичальникові на умовах, передбачених Договором, грошові кошти в кредит у сумі 14500,0 грн строком на 70 календарних днів і сплатою за користування кредитом 1,20 (одна ціла дві десятих відсотка) процентів від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається кредит. Реальна річна відсоткова ставка складає 35527 проценти. Кредит надається позичальнику виключно через сайт кредитодавця (https://navse.ua) (а. с. 9-14).

Відповідно до пункту 1.5 Договору цей Договір є укладеним з моменту одержання кредитодавцем відповіді (акцепту) заявника/позичальника про прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з пунктом 1.1 Договору цей Договір та Правила надання споживчих кредитів Товариства (далі - Правила) разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту.

У пункті 2.2.2.1 визначено обов`язок клієнта надати, зокрема, достовірну особисту інформацію.

Згідно з пунктом 4.1 Правил для перевірки відповідності заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та отримання оферти (пропозиції) укласти договір, заявник заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення.

Після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту та відкриття відповідного рішення в особистому кабінеті, заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладення договору. Після отримання заявником оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор (пункт 5.1 Правил).

Як вбачається з копії спірного договору, позичальник використав електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем ) - А757.

Відповідно до копії закордонного паспорта ОСОБА_1 від 19 квітня 2018 року серії НОМЕР_3 підтверджується, що він виїхав з Республіки Польща до України 25 вересня 2021 року (а. с. 30).

Позивач звернувся до відділу поліції № 3 (м. Галич) ГУНП в Івано-Франківській області щодо оформлення кредиту на його ім`я невідомою особою (а. с. 36-42).

Відповідно до відповіді ПАТ «Київстар» на адвокатський запит від 09 лютого 2022 року № 2651688/03/03 вбачається, що телефонний номер НОМЕР_2 у період з 01 червня 2021 року до 31 грудня 2021 року обслуговувався знеособлено (анонімно) та вказаний номер за ОСОБА_1 як абонентом не був зареєстрований. Електронні комунікаційні послуги, що надаються знеособлено (анонімно), розшифруванню не підлягають (а. с. 128).

На виконання ухвали суду від 10 травня 2022 року про витребування доказів представник відповідача надіслав витяг з реєстру банку щодо видачі кредиту. Крім того, додатково повідомив, що ТзОВ «Укр кредит фінанс» є фінансовою компанією, а не банківською установою, тому у відповідача наявні обмежені реквізити платіжної картки (маска картки), оскільки дана інформація є банківською таємницею. Кошти перераховано на розрахунковий рахунок клієнта у АТ «Акцент-Банк» (а. с. 175).

Відповідно до витягу з реєстру банків щодо видачі кредиту ОСОБА_1 підтверджується, що видача коштів за кредитним договором від 14 вересня 2021 року № 0796-9948 здійснювалась за допомогою системи EASYPAY на суму 14500,0 грн. Платіж № 991161640. Номер платіжної карти: НОМЕР_4 (а. с. 176).

Згідно з відповіддю АТ «Акцент-Банк» від 05.07.2022 на адвокатський запит представника позивача відсутні підстави для розкриття банківської таємниці щодо клієнта ОСОБА_1 . Адвокату роз`яснено порядок отримання відповідної інформації.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, спірним відносинам, суд виходить з такого.

Предметом доказування у справі, яка розглядається, є не наявність чи відсутність у ОСОБА_1 кредитної заборгованості перед ТзОВ «Укр кредит фінанс», її розмір.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Окремо суд звертає увагу на те, що позивач просить визнати Договір саме недійсним, а не неукладеним. Визнання договору недійсним та визнання договору неукладеним є різними за своєю правовою природою способами захисту порушеного права.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1.1 Правил вони регламентують порядок надання Товариством споживчих кредитів і розроблені відповідно до вимог, зокрема, ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.12 Правил надання споживчих кредитів логін особистого кабінету - номер мобільного телефону заявника/позичальника.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Електронний договір має включати всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з приписами статті 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У статті 3 Закону передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Отже, нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Таким чином, укладання оспорюваного у цій справі Договору без прийняття пропозиції зі сторони позивача було б неможливим. Отже, у момент, коли позивач заповнив заявку з метою отримання кредитних коштів, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) відповідача та приєднався до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Договір укладений в електронному варіанті та з використанням електронного підпису. Аналізуючи вище викладені положення законодавства та умов Договору, Правил, суд дійшов висновку про те, що без отримання листа на адресу електронної пошти позивача та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТзОВ «Укр кредит фінанс» за допомогою логіна, особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання даних банківської платіжної картки позивача, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача.

Позивач здійснив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто він самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з відповідачем у договірні відносини на умовах, визначених Правилами. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договору. Саме позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Товариства.

Суд не бере до уваги доводи сторони позивача з огляду на таке.

Перебування ОСОБА_1 за межами України 14.09.2021 не є тією обставиною, яка свідчить про відсутність з його боку дій, спрямованих на укладення договору. Так, позивач жодними належними доказами не довів, що сім карта оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_5 перебувала станом на 14.09.2021 в Україні. При цьому позивач визнає, що використовує вказаний номер мобільного оператора. Крім того, суд звертає увагу на те, що технічно можливо, створити «клон» номера телефона, отримувати відповідну смс переадресацію з одного номера телефона на інший, а також об`єктивно можливо отримати інформацію щодо коду (ідентифікатора), який надійшов на номер в Україні, від будь-кого з фізичних осіб (родичів, друзів, знайомих) із доступом до вказаного номера, перебуваючи у той самий час за кордоном.

Таким чином, навіть за умови перебування позивача станом на 14.09.2021 за кордоном, а знаходження сім карти оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_5 в Україні, не є належним і достатнім доказом відсутності у ОСОБА_1 волевиявлення на укладення Договору.

Також, суд не бере до уваги посилання позивача на недійсність його паспорта, дані якого відображено у Договорі, оскільки всю відповідальність за надання достовірної особистої інформації несе саме позичальник. Своєю чергою, відсутність вклеєної у паспорті фотокартки позичальника не може бути підставою для визнання Договору недійсним.

Крім того, суд не бере до уваги надану позивачем інформацію щодо відсутності факту надходження коштів у сумі 14500,0 грн на окремі рахунки ОСОБА_1 у АТ «Альфа-Банк» та АТ КБ «ПриватБанк», оскільки це не виключає можливу наявність у позивача інших банківських рахунків як у цих, так і в інших банківських установах, зокрема в АТ «Акцент-Банк».

Згідно з частиною першою статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Як установлено, відповідач на вимогу суду з метою підтвердження надання коштів позивачу надав наявну у нього інформацію щодо перерахування коштів. Повідомив, що кошти перераховано на розрахунковий рахунок клієнта у АТ «Акцент-Банк», видача коштів за кредитним договором від 14 вересня 2021 року № 0796-9948 здійснювалась за допомогою системи EASYPAY на суму 14500,0 грн. Платіж № 991161640. Номер платіжної карти: НОМЕР_4 .

Своєю чергою сторона позивача не надала суду належних доказів відсутності у ОСОБА_1 розрахункового рахунку у АТ «Акцент-Банк» на час укладення Договору та платіжної картки цього банку з номером НОМЕР_4 .

Отже, суд вважає, що підстави для визнання Договору недійсним відповідно до частини першої статті 1051 ЦК України відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів недійсності Договору.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, досліджених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у цій справі у зв`язку з недоведеністю наявності таких позивачем.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» про визнання кредитного договору недійсним відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2022 року.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс», місцезнаходження за адресою: бульвар Л. Українки, 26, офіс 407, м. Київ, ЄДРПОУ 3854898.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ