Номер провадження: 22-ц/813/6809/22
Справа № 511/2501/21
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія 27
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №167510393 від 27.11.2019 року в розмірі 26309,18 грн, судові витрати у розмірі 2270 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.11.2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №167510393 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, про надання кредиту на суму 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 Договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 2000 грн, 350 грн, 8000 грн, 2000 грн, 6000 грн, 1000 грн та 650 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №167510393 від 27.11.2019 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» відступив позивачу право вимоги від відповідачки коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідачки за кредитним договором №167510393 від 27 листопада 2019 року.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором кредиту у нього виникла заборгованість, яка станом на 27.11.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26309,18 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 9822,48 грн, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 16486,70 грн.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 26309,18 грн, судовий збір у розмірі 2270 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн (а.с. 1-9).

22 лютого 2022 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за договором позики №167510393 від 27.11.2019 року у розмірі 26309,18 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 9822,48 грн, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 16486,70 грн; судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 грн та судові витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2500 грн (а.с. 139-143).

23 березня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила на адресу Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року. Апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт коротко виклала обставини справи та зазначила, що строк дії договору становив 30 днів, а тому вважає, що виплата процентів до повернення позики у разі відсутності інших домовленостей може бути застосована лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Апелянт, посилаючись на постанови Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №390/1875/16-ц, від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та від 06.02.2019 у справі №175/4753/15ц, зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором кредитування припиняється після сплину строку договору. Також апелянт наголошує, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтвердили факт перерахування кредитних коштів саме на картковий рахунок, що належить відповідачеві і саме в такій сумі, як зазначає відповідач. З огляду на викладене, апелянт просила скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі (а.с. 142 зворот).

Апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

Відповідно до копії договору від 27 листопада 2019 року №167510393 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язувався передати ОСОБА_1 кредит без конкретної споживчої мети на суму 2000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 Договору. Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 днів. Згідно з п. 4.16 цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (а.с. 11-13).

У позовній заяві позивач вказував на те, що кредитний договір №16751039 був підписаний відповідачем з застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором №6К629РХN, який було направлено позичальнику 27.11.2019 року о 12:07:29 на номер мобільного телефону, який вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів НОМЕР_1 (а.с. 9).

В матеріалах справи наявні копії додаткових угод до Договору № 167510393 від 27.11.2019 року, в яких зазначено:

- додаткова угода від 30.11.2019 року сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 350 грн з 30.11.2019 року на строк дії Договору № 167510393 від 27.11.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 15);

- додаткова угода від 10.12.2019 року сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 8 000 грн з 10.12.2019 року на строк дії Договору № 167510393 від 27.11.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 17);

- додаткова угода від 12.12.2019 року сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 2 000 грн з 12.12.2019 року на строк дії Договору № 167510393 від 27.11.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 19);

- додаткова угода від 19.12.2019 року сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 6 000 грн з 19.12.2019 року на строк дії Договору № 167510393 від 27.11.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 21);

- додаткова угода від 19.12.2019 року сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 167510393 від 27.11.2019 року на 21 день. Починаючи з 27.12.2019 року, позичальник сплачує за користування кредитом 1,58 відсотків в день від суми кредиту згідно даної додаткової угоди (а.с. 23);

- додаткова угода від 15.01.2020 року сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором № 167510393 від 27.11.2019 року на 28 днів. Починаючи з 17.01.2020 року, позичальник сплачує за користування кредитом 1,57 відсотків в день від суми кредиту згідно даної додаткової угоди (а.с. 24);

- додаткова угода від 28.01.2020 року сторони домовилися збільшити суму Кредиту на суму 1 000 грн з 28.01.2020 року на строк дії Договору № 167510393 від 27.11.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 25);

- додаткова угода від 07.02.2020 року сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 650 грн з 07.02.2020 року на строк дії договору № 167510393 від 27.11.2019 року на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору (а.с. 27).

Позивач вказує, що первинний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 2 000 грн, 350 грн, 8000 грн, 2000 грн, 6000 грн, 1000 грн та 650 грн (а.с. 5) та надає платіжні дорученнями від 27.11.2019 року, від 30.11.2019 року, від 10.12.2019 року, від 12.12.2019 року, від 19.12.2019 року, від 28.01.2020 року та від 07.02.2020 року (а.с. 45-51).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що жодна додаткова угода не містить відомостей щодо підпису відповідачки (ні електронного, ні фізичного), однак на спростування факту отримання коштів за наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями відповідачем доказів не надано (наприклад, виписку з карткового рахунку, довідку з банку про наявні у відповідача відкриті банківські рахунки із зазначенням наявності або відсутності вказаного у платіжних доручення номеру банківської картки), а отже і не спростовано наявність заборгованості за кредитним договором №167510393 від 27.11.2019 року.

На підтвердження наявності у позивача права на звернення із відповідним позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач вказував на те, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 167510393 від 27.11.2019 року. В подальшому 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с. 6).

Відповідно до змісту договору факторингу від 05 серпня 2020 року № 05/0820-01 між ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату н умовах, визначених цим договором (а.с. 55).

Згідно з Реєстром прав вимоги №1 від 05.08.2020 року на умовах договору ТОВ «Таліон Плюс» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржника ОСОБА_1 (а.с. 69).

Разом з тим, первісний договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено 28 листопада 2018 року, а кредитний договір №167510393 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено 27 листопада 2019 року, тобто через рік після укладення первісного договору факторингу. Крім того, позивачем до копії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року не надано реєстру та/або додаткової угоди, з якої б вбачалася передача прав вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №167510393.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що позивач не підтвердив належними, достатніми та достовірними доказами наявність у нього права на стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки доводи апелянта знайшли своє підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким відмовляє у задоволенні позовних вимог, а також змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (02094, Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 12, офіс 177, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 гривень.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький