КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 363/3705/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/6528/2022Головуючий у суді першої інстанції - Рудюк О.Д. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю,М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Вишгородської міської ради Вишгородського району Київської області на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради Вишгородського району Київської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вишгородської міської ради, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь завдану незаконними діями та бездіяльністю моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що рішенням сесії виконкому Вишгородської міської ради від 10.10.2002 позбавили сім`ю позивача 4-х кімнатної квартири по АДРЕСА_1 , у кооперативному будинку збудованому на 74% готовності, а саме прийняли п. 4 рішення про припинення прийому заяв від громадян, які мали право на укладання персональних договорів на пайову участь у добудові будинку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2010 скасовано п. 4 рішення Вишгородської міської ради № 3/11 від 10.10.2002.

24.02.2011 рішенням виконкому Вишгородської міської ради № 35 прийнято ОСОБА_2 на квартирний облік за місцем проживання із збереженням попереднього часу перебування на обліку за місцем роботи з 05.06.1980. Позивач зазначає, що у 2014 році звернулась із заявою до Вишгородської міської ради про надання інформації щодо списку квартирної черги, однак міська рада зазначену інформацію не надала, а натомість розподілила квартири на свій розсуд особам, які перебували в списках позаду сім`ї позивача. У зв`язку із розірванням шлюбу позивача з ОСОБА_2 , позивач звернулася до міської ради із заявою про переведення квартирного обліку на ім`я позивача ОСОБА_1 21.09.2017 відповідач прийняв рішення № 267 про переведення квартирного обліку на ім`я ОСОБА_1 у складі 5 осіб та вважати з 12.03.1991 на квартирному обліку загального отримання житла, тобто без збереження попередньої дати 05.06.1980.

Рішенням Вишгородського районного суду від 06.05.2019 визнано бездіяльність виконавчого комітету і зобов`язав взяти на облік ОСОБА_1 з сім`єю на квартирну чергу з 05.06.1980. Зазначає, що відповідач фактично впродовж 18 років приймав незаконні рішення, чим порушив права позивача та змусив звертатися до судів різних інстанцій, прокурора, органів виконавчої служби. Порушення прав позивача встановлено численними рішеннями судів, які набрали законної сили, а тому вважає відповідача винною особою та завдавачем шкоди внаслідок прийняття незаконних рішень. Вказує, що внаслідок протиправних дій з боку відповідача у неї викликало негативні емоції та погане самопочуття, пригнічений настрій, вона постійно живе з почуттям несправедливості, були порушені нормальні життєві зв`язки з друзями, стан душевної рівноваги, моральні страждання (а.с. 1-3, 40-43).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 25.11.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з Вишгородської міської ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000,00грн (а.с. 98-102).

В апеляційній скарзі, Вишгородська міська рада Вишгородського району Київської області, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача та заподіяною ним шкодою (а.с. 106-110).

26.07.2022 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання погоджується з висновками суду першої інстанції та просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , з 05.06.1980 перебував на квартирному обліку за місцем роботи ПМК-1 «Вишгородсільрибгосп». Рішенням виконкому Вишгородської міської ради №3-18/1247 від 30.06.1980 за № 240 з 05.06.1980 ОСОБА_2 із сім`єю взятий на квартирний облік в ПМК-1 трест «Спецриббуд» за місцем роботи. З 27.11.1985 виконкомом Вишгородської міської ради, ОСОБА_2 взятий на першочерговий облік на одержання житла, а коли квартирну чергу на зазначеному підприємстві було ліквідовано, відповідач відмовив у взятті на квартирний облік зі збереженням попереднього часу перебування за місцем проживання.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2008 позовні вимоги ОСОБА_2 , інтереси яких представляв прокурор Вишгородського району Київської області до виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області, треті особи - державне підприємство «Управління Капітального будівництва Києво-Святошинського району, ВАТ «Вишгородсільрибгосп» про скасування рішення виконкому та зобов`язання постановлення на квартирний облік зі збереженням попереднього часу перебування на обліку за місцем роботи й надання квартири задоволено частково. Зобов`язано виконавчий комітет Вишгородської міської ради Київської області взяти ОСОБА_2 на квартирний облік за місцем проживання зі збереженням попереднього часу перебування на обліку за місцем роботи в ВАТ «Вишгородсільрибгосп», з 05.06.1980. В задоволенні позовів у частині скасування рішення і зобов`язання відповідача надати квартири відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2010, постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2008 в частині скасування рішення Вишгородської міської ради № 3/11 від 10.10.2002 скасовано та постановлено нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 , в цій частині задоволено частково. Скасовано п. 4 Рішення Вишгородської міської ради Київської області № 3/11 від 10.10.2002 про припинення ДП «УКБ Києво-Святошинського району» приймати заяви від громадян, які згідно рішення VІІІ скликання Вишгородської міської ради від 24.06.1999, мали право на укладення персональних договорів дольової участі у добудові 71-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , що стосується прав та інтересів ОСОБА_2 . В іншій частині постанову Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2008 залишено без змін (а.с. 9-10).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 24.02.2011 № 35, зокрема прийнято ОСОБА_2 на квартирний облік за місцем проживання зі збереженням попереднього часу перебування на обліку за місцем роботи в ВАТ «Вишгородсільрибгосп» з 05.06.1980 (а.с.15).

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24.04.2013 позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вишгородської міської ради задоволено та зобов`язано виконком Вишгородської міської ради перевести ОСОБА_2 на першочерговий облік одержання житла за місцем проживання зі збереженням попереднього асу перебування на квартирному обліку. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2013 постанову Вишгородського районного суду Київської області від 24.04.2013 залишено без змін (а.с. 46-49).

За рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 17.10.2013 № 219 ОСОБА_2 включено до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, як багатодітна родина з 27.11.1985.

Листом виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 02.06.2016 № 2-31/943 на заяву ОСОБА_2 від 24.05.2016 було повідомлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради №35 від 24.02.2011 «Про прийняття та збереження квартобліку громадян» ОСОБА_2 було прийнято на квартирний облік за місцем проживання зі збереженням попереднього часу перебування на обліку за місцем роботи в ВАТ «Вишгородсільрибгосп» з 05.06.1980, перебуваєте у цих списках за № 2, у списках на першочергове отримання житла перебуває за № 7.

26.10.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення квартирного обліку на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку із розлученням з ОСОБА_2 та вибуттям останнього в інший район Київської області на постійне місце проживання.

21.09.2017 рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 267 «Про розгляд заяв громадян з житлових питань» у зв`язку з розірванням шлюбу з ОСОБА_2 та вибуттям його у інший населений пункт (Київська область, Обухівський район, с. Красне) переведено квартирний облік на ім`я ОСОБА_1 . Склад сім`ї вважати 5 осіб. На квартирному обліку у списках на загальне отримання житла вважати з 12.03.1991, у списках на першочергове отримання житла перебуває з 27.11.1985 (а.с.17).

25.10.2017 позивач звернулася до Вишгородської міської ради із заявою щодо розгляду її заяви на сесії та скасувати рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 267 від 21.09.2017 в частині взяття на квартирний облік у списках на загальне отримання житла з 12.03.1991 та повернути попередню дату квартирного обліку, а саме - 05.06.1980.

Дані обставини встановлені рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.05.2019 яке набрало законної сили 06.06.2019, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вишгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано бездіяльність виконавчого комітету Вишгородської міської ради, що полягає у відмові прийняти рішення про взяття ОСОБА_1 із сім`єю на квартирний облік з 05.06.1980; зобов`язано виконавчий комітет Вишгородської міської ради взяти ОСОБА_1 на квартирний облік з 05.06.1980 (а.с. 18-20).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини 2 статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду необхідно розуміти як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2022 в справі № 686/13686/21 (провадження № 61-20345св21) зазначено, що «згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.. 1174 ЦК України. Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, АРК або орган місцевого самоврядування. Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.11.2020 у справі № 686/10710/18 (провадження № 61-125св19), від 20.09.2021 у справі № 686/8422/20(провадження № 61-2846св21), від 25.10.2021 у справі № 686/27099/20 (провадження № 61-6880ск21), від 15.11.2021 у справі № 686/24617/20 (провадження № 61-10922св21).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, АРК або орган місцевого самоврядування».

Отже, вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пов`язує зі стражданнями та приниженнями, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій, а саме зазнала стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність, інші негативні переживання. Порушення її прав з боку відповідача викликало у неї негативні емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання, тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням вразливого стану позивачки, як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача досягли рівня страждання і, як наслідок, було завдано моральну шкоду. На підставі наданих до позову доказів, суд першої інстанції обґрунтовано та змістовно зменшив розмір моральної шкоди до 20 000,00 грн.

Доводи скаржника про те, що при частковому задоволенні позову, судом першої інстанції не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача і заподіяною ним шкодою не беруться до уваги, оскільки рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.05.2019, яке не оскаржено, визнано протиправною бездіяльність відповідача. У даному позові, ОСОБА_1 посилається на те, що в зв`язку із зазначеними неправомірними діями/бездіяльністю відповідача, позивач на протязі багатьох років намагається захистити своє право на поліпшення житлових умов, яке постійно порушується відповідачем, і як наслідок, призвело до завдання моральної шкоди, що є причинно-наслідковим зв`язком між діями/бездіяльністю відповідача та заподіяною шкодою.

В свою чергу, зазначені обставини та надані позивачем докази, на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідачем не спростовано.

Отже, на даний час, будь які реальні дії з боку відповідача щодо відновлення порушеного права позивачки вжиті не були, тому наявні підстави вважати, що останній з боку відповідача завдано моральну шкоди, яка виразилась у постійному стресі через неможливість отримати у власність житло, у черзі на яке вона знаходиться з 1980 року, що змушує її постійно вживати дії пов`язані із захистом своїх прав на житло.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про часткове задоволення позову. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вишгородської міської ради Вишгородського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома