ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м.Суми

Справа №581/753/21

Номер провадження 22-ц/816/843/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Маківського Віталія Вікторовича

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 липня 2022 року, у складі судді Бутенка Д.В., ухвалене в селищі Липова Долина, повний текст якого складено 06 липня 2022 року,

в с т а н о в и в :

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , спадкоємцями за законом якого є вона ОСОБА_1 , сестри ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (спадщину не приймала) та брат.

За її заявою, поданою поштою, з зазначенням дати смерті батька, але без надання самої копії свідоцтва про смерть, державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області Мельником В.О. 12 червня 2012 року заведена спадкова справа № 85/2012. Навесні 2018 року вона звернулась до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтв про право на спадщину на свою частину, надавши повторне свідоцтво про смерть батька. Нотаріусом було виявлено, що у свідоцтві про смерть дата смерті зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не ІНФОРМАЦІЯ_1 , як зазначено у її заяві про прийняття спадщини, та, відповідно, у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

В подальшому виявилося, що нотаріусом заведено дві спадкові справи після смерті ОСОБА_3 : одна з яких за її заявою, де дата смерті зазначена ІНФОРМАЦІЯ_1 , а інша справа за заявою ОСОБА_2 , де дата смерті зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 в січні 2017 року, як єдина спадкоємиця за законом, отримала свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай), яка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії СМ № 108585, виданого 25 травня 2004 року Липоводолинською РДА.

За заявою ОСОБА_1 рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2019 року встановлено факт смерті її батька саме 31 грудня 2011 року та зобов`язано Липоводолинський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області внести зміни до актового запису про смерть ОСОБА_3 , а рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 грудня 2019 року визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані на ім`я ОСОБА_2 державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори. Також рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 листопада 2020 року скасовано рішення державного реєстратора Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 30 січня 2017 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки.

У процесі розгляду зазначених справ було встановлено, що ОСОБА_2 пропустила шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а при зверненні в серпні 2015 року до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначила коло спадкоємців лише себе та сестру ОСОБА_4 , приховавши наявність як спадкоємця позивача та їхнього брата, який на час смерті батька був живий. Відповідач шляхом обману в січні 2017 року отримала свідоцтва про право на спадщину, уклала з СВК «Колядинець» договір оренди землі та протягом 2017- 2021 років отримувала орендну плату за пай в повному обсязі, зазначеним кооперативом за 2017-2020 роки їй виплачено 34954 грн 78 коп, чим нанесла позивачці матеріальні збитки.

02 листопада 2021 року ОСОБА_1 отримала свідоцтва на 1/2 частину спірних земельних ділянок і СВК «Колядинець» виплачено їй орендну плату за 2021 рік.

На вимоги позивачки добровільно повернути половину незаконно отриманих коштів по орендній платі за 2017-2020 рік, ОСОБА_2 не реагує, тому, посилаючись на норми ст. ст. 16, 22,1166 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь 17477 грн 39 коп у рахунок відшкодування завданої їй матеріальної шкоди.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 липня 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 17477 грн 39 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн повернення судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Маківський В.В. посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає, що в порушення вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України позивачем не було надано доказів розміру отриманої відповідачем орендної плати за спірний період та того, що отримані ОСОБА_2 кошти є доходом саме від здачі в оренду спадкової земельної ділянки (не зазначено кадастровий номер, не надано договір оренди землі). Зазначає, що відповідач має у власності кільки земельних ділянок, які перебувають в оренді СВК «Колядинець», тому за відсутності доказів того, що спірна сума є орендною платою саме за спадкову земельну ділянку, відсутні підстави для задоволення позову.

Вказує, що звертаючись з позовом ОСОБА_1 посилалася на ст. ст. 16, 22,1166 ЦК України, однак суд першої інстанції дійшов висновку, що може самостійно застосувати до спірних правовідносин ст. ст. 1212, 1214 ЦК України та зазначив, що такі дії не призводять до зміни предмету позову та/або обраного позивачем способу захисту. Доводить, що така позиція суду призвела до порушення принципу змагальності сторін, від сформульованої у позові позиції залежить стратегія захисту відповідача, а зміна судом правового обгрунтування позбавила відповідача здійснення захисту.

Зазначає, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки орендну плату сплачував орендар СВК «Колядинець», тому таке звернення має бути саме до кооперативу, який в майбутньому може вимагати від ОСОБА_2 повернення надмірно сплачених коштів.

Повноправним власником спадкових земельних ділянок ОСОБА_1 стала 02 листопада 2021 року і тільки з дати реєстрації права власності на землю вона набула права отримувати орендну плату за користування її земельною ділянкою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване. Погоджується з висновком суду про те, що посилання у позові на конкретні правові норми не є визначальним у вирішенні судом питання, яким законом слід керуватися при вирішенні спору, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення певного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 17477 грн 39 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, її батьками записані: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_5 (а.с. 4, 5, 6).

29 серпня 1986 року укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка - « ОСОБА_8 » (а.с. 7).

ОСОБА_3 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області у віці 88 років, актовий запис № 01 (а.с. 8, 9).

За життя ОСОБА_3 отримав Державний акт на право власності на землю: серії СМ № 108585, виданий на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації від 20 квітня 2004 року № 141, згідно з яким йому передана у власність земельна ділянка площею 3,094 га на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16, 61).

15 січня 2007 року між ОСОБА_3 та СВК «Колядинець» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,094 га (в тому числі, 2,73 га рілля, 0,24 га сінокоси, 0,11 га пасовища), зі сплатою орендної плати у розмірі 1,5% від нормативної оцінки землі, що становила 475 грн 65 коп у рік, строком на 15 років (а.с. 56-60). Сторони по справі та їх представники не оспорювали чинність вказаного правочину станом на день розгляду справи.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 вересня 2015 року, справа № 581/864/15-ц, визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , тривалістю в два місяці, перебіг якого розпочинається з наступного дня після вступу даного рішення в законну силу. Рішення суду набрало законної сили 30 вересня 2015 року (а.с. 31).

30 січня 2017 року за заявою ОСОБА_2 , як спадкоємця померлого ОСОБА_3 за законом, нею отримані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме:

- на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7363 га (кадастровий номер: :02:003:0033), що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області;

- на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1134 га (кадастровий номер: :03:001:0409), що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області;

- на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2443 га (кадастровий номер: :04:001:0346), що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Спадкова справа №236/2015 зареєстрована в реєстрі за №189 (а.с. 17, 18, 19).

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2019 року, справа № 526/1578/2019, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області та зобов`язано Липоводолинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області внести зміни до актового запису про смерть № 01 від 04 січня 2012 року ОСОБА_3 , складеного виконавчим комітетом Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, а саме зміни у дату смерті ОСОБА_3 з 04 січня 2012 року на ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29-30).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 грудня 2019 року, справа № 581/334/19, визнано недійсними:

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 2017 року, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 2,7363 га (кадастровий номер :02:003:0033), яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстровим номер 186;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 2017 року, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 0,2443 га (кадастровий номер :04:001:0346), яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстровим номер 189;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 2017 року, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 0,1134 га (кадастровий номер :03:001:0409), яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстровим номер 192. Рішення суду набрало законної сили 28 січня 2020 року. Ухвалене рішення суду мотивувалося порушенням відповідачем оформленими свідоцтвами права на частку спадщини позивачки як спадкоємця за законом після батька сторін (а.с. 20-24).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 листопада 2020 року скасовано рішення державного реєстратора Липоводолинської державної нотаріальної контори Мельника В.О. від 30 січня 2017 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , права власності на земельні ділянки: площею 2,7363 га (кадастровий номер :02:003:0033, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18759176), площею 0,2443 га (кадастровий номер :04:001:0346, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18759594) та площею 0,1134 га (кадастровий номер :03:001:0409, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18759903), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Рішення суду набрало законної сили 31 грудня 2020 року (а.с. 25-28).

02 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 , як спадкоємця померлого ОСОБА_3 за законом, нею отримані свідоцтва про право на 1/2 частку у спадщині за законом на майно, а саме: на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7363 га (кадастровий номер: :02:003:0033), що розташована на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області; на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1134 га (кадастровий номер: :03:001:0409), що розташована на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області; на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2443 га (кадастровий номер: :04:001:0346), що розташована на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області. Спадкова справа № 85/2012 зареєстрована в реєстрі за №1838 (а.с. 10,12,14).

Земельні ділянки загальною площею: 2,7363 га (кадастровий номер: :02:003:0033), зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності на 1/2 частку за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 44782141; 0,1134 га (кадастровий номер: :03:001:0409), зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності на 1/2 частку за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 44783455; 0,2443 га (кадастровий номер: :04:001:0346), зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності на 1/2 частку за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 44785206 (а.с. 11,13,15).

Із довідки СВК «Колядинець» від 08 грудня 2021 року № 82 вбачається, що ОСОБА_2 за період з 2017 року по 2020 рік за договором оренди землі отримала від зазначеного кооперативу орендну плату сукупно у розмірі 34954 грн 78 коп (після проведення утримань податків та обов`язкових платежів) (а.с. 32).

Згідно з довідковими даними ДПІ в Сумській області за податковим номером відповідача ОСОБА_2 за 2017 рік їй від СВК «Колядинець» нараховано 20617,20 грн в якості «надання майна в лізинг», вираховано 3721,90 грн податків, за 2018 рік від СВК «Колядинець» нараховано 20677,20 грн в якості «надання майна в лізинг», вираховано 3721,90 грн податків, за 2019 рік від СВК «Колядинець» нараховано 22744,90 грн в якості «надання майна в лізинг», вираховано 4094,08 грн податків, за 2020 рік від СВК «Колядинець» нараховано 22744,90 грн в якості «надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис», вирахувано 4094,08 грн податків, за 2021 рік нараховано 20160 грн 30 коп в якості «надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис», вирахувано 3628 грн 85 коп (а.с. 125-128).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

За таких обставин, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та доводів позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що предметом даного спору є позадоговірні відносини сторін, а саме: відшкодування частини неправомірно набутого доходу (орендної плати) із одного зі співвласників земельних ділянок, у період передачі їх відповідачем ОСОБА_2 у користування юридичній особі, при одночасному набутті сторонами права оформлення та розпорядження цим спадковим майном. При цьому, на обгрунтування своїх вимог позивач посилалася на ст. ст. 16, 22, 1166 ЦК України, що на думку суду, спірні правовідносини не регулюють, тому користуючись правом самостійного здійснення правої кваліфікації спірних правовідносин, суд першої інстанції обґрунтовано застосував при ухваленні рішення ті норми матеріального й процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, а саме ст. ст. 1212, 1214 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, після відкриття 31 грудня 2011 року спадщини після смерті батька сторін ОСОБА_3 , в силу положень ст. ст. 1218, 1220 ЦК України, у порядку спадкування за законом позивач та відповідач одночасно набули право власності у рівних частинах на належні спадкодавцю земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 у січні 2017 року оформила правовстановлюючі документи на спадкове майно, а позивач ОСОБА_1 оформила власні права на 1/2 частину спадщини лише у листопаді 2021 року вже після визнання в судовому порядку недійсними правовстановлюючих документів, виданих на ім`я відповідача, внаслідок отримання сторонами двох свідоцтв про смерть батька сторін із різними датами смерті спадкодавця (а.с. 10-15, 17-19, 29-30).

У період з січня 2017 року по грудень 2020 року (включно) відповідач одноособово отримувала орендну плату за передачу у користування СВК «Колядинець» спадкових земельних ділянок, у січні 2020 року за рішенням суду було припинено її статус одноособового власника цього нерухомого майна, і, відповідно, відпала правова підстава для набуття ОСОБА_2 такої орендної плати за землю. При цьому частина доходу від здачі в оренду земельних ділянок, які входили до спадкової маси після смерті батька сторін, належала позивачу з часу відкриття спадщини, про що нею заявлено у позові.

Так, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона має право на отримання 1/2 частини орендної плати за здачу в оренду успадкованих земельних ділянок після смерті батька, яку просила стягнути як матеріальну шкоду на підставі ст. ст. 22, 1166 ЦК України.

Проаналізувавши правову природу правовідносин між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку, що за своїм змістом вони є кондикційними (позадоговірними), а тому відсутні правові підстави для застосування у даній справі приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків), завданої співвласнику земельних ділянок.

Враховуючи встановлені факти та, виходячи з обов`язку суду надати правову кваліфікацію відносинам сторін та визначення, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення певного спору, судом першої самостійно застосовано для ухвалення рішення норми матеріального права, предметом регулювання яких є правовідносини у цій справі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Так, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 1212, ч. 1 ст. 1214 ЦК України, дійшов правильного висновку про неправомірне отримання відповідачкою половини розміру орендної плати за здачу в оренду успадкованих земельних ділянок та наявність підстав для стягнення на користь позивача безпідставно набутих коштів.

Доводи апеляційної скарги про пред`явлення позову до неналежного відповідача не заслуговують на увагу, оскільки 1/2 частину орендної плати за використання успадкованих сторонами земельних ділянок набула саме ОСОБА_2 від орендаря СВК «Колядинець», який на виконання умов договору здійснював виплату їй орендної плати у період 2017-2020 років, як одному із спадкоємців.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Маківського Віталія Вікторовича залишити без задоволення, а рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина