Чортківський районний суд Тернопільської області

У Х В А Л А
04 жовтня 2022 року Справа № 594/1272/20
Номер провадження2/608/1/2022
Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Яковець Н. В.
з участю секретаря Подолянського Ю.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2 ,
під час судового засідання в режимі відео конференц зв`язку цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 третьої особи яка не заявляє самостійних позовних вимог Микулинецької селищної ради про скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, -
В провадженні Чортківського районного суду на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 третьої особи яка не заявляє самостійних позовних вимог Микулинецької селищної ради про скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно
Позивачкою до суду подано клопотання про застосування заходів процесуального примусу, відносно представника відповідача (адвоката Будза Т.В.), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зокрема, заходи процесуального примусу у вигляді накладення штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 7443 гривні. В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що адвокат Будз Т.В. за погодженням із відповідачами по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вживав заходи для затягування справи, оскільки, подавав до суду клопотання про відкладення судових засідань, а суд, розглядаючи поданні адвокатом Будзом Т.В. клопотання та враховуючи неявку відповідачів по справі відкладав судові засідання. Отже, з метою спонукання адвоката Будза Т.В., Саянчук В.І. та Саянчук Л.І. до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, а також, задля встановлення істини по справі та прийняття єдино правильного рішення, просила, застосувати такий захід процесуального примусу, як штраф в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб з кожного.
Представник відповідача адвокат Будз Т.В. просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування процесуального примусу, зазначивши, що ним завчасно направлялися клопотання про відкладенні вказаних в клопотанні позивачкою судових засідань, також, не дивлячись на те, що провадження у даній справі було ще відкрите у вересні 2020 року, представником позивачки неодноразово змінювалися позовні вимоги, за клопотанням представника позивача. Тривалий розгляд справи також викликаний і тією обставиною, що справа слухається вже другим судом та четвертим суддею, з 28.02.2022 року в Україні діє воєнний стан, що призвело до часткового та тривалого закриття публічного доступу до основних державних реєстрів, до наявності перешкод у безпосередній участі сторін та їх представників, які проживають у різних населених пунктах, тому, у вказаному клопотанні просив суд відмовити.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомленні належним чином.
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Домбровська М.А., теж погодилася з мотивами викладеними адвокатом Будзом Т.В. з приводу застосування до відповідачів заходів процесуального примусу та просила відмовити у даному клопотанні.
Розглянуши клопотання про застосування заходів процесуального примусу, з`ясувавши заявлені підстави такого клопотання, ознайомившись з запереченням на клопотання, заслухавши думку учасників справи, проаналізувавши норми процесуального права, які регулюють порядок застосування заходів процесуального примусу, суд дійшов до наступного висновку.
Частиною першою статті 44 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до статті 143 Цивільного процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Статтею 144 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заходами процесуального примусу є: попередженя; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 148 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника. Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає. Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України. Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.
Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.
Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.
Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.
Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.
Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.
З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.
Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.
Також судом враховано, що відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи те, що представником відповідачів адвокатом Будзом Т.В. на підтвердження своїх доказів було подано письмові докази причин його відсутності в судовому засіданні, а саме, супровідні листи, ордера , рішення судів, та те, що відповідачі уповноважили представляти їхні інтереси представника у вказаній справі. Та жодного разу не були присутні у судовому засіданні в Чортківському районному суді, суд вважає, що в діях ні представника відповідачів ні в діях самих відповідачі не вбачається зловживання правами, а тому у клопотанні позивача слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 44, 144, 148, 258-260, 353, Цивільного процесуального кодексу України, суд
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про застосування відносно представника відповідача адвоката Будза Т.В., Саянчук В.І. та Саянчук Л.І., заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 7443 гривні - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Ухвала набрала законної сили "04" жовтня 2022 р.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи №594/1272/20.

Суддя Н. В. Яковець

Копію ухвали видано "____"____________2022р.

Секретар: