1Справа № 335/4063/22 2/335/2208/2022
РІШЕННЯ
19 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря Деркач А.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -
13.07.2022 Концерн «Міські теплові мережі», в особі представника Калініної-Заєць Ю.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 та отримують послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У період з 01.10.2011 по 31.10.2021 позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 28 483,22 грн., яку відповідачами сплачено у повному обсязі не було. Також зазначено, що на адресу відповідачів неодноразово було направлено претензії стосовно вказаної заборгованості, але вказані претензії були залишені без уваги.
У зв`язку з чим просить суд, стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 28 483,22 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.
Ухвалою судді від 18 липня 2022 року, відкрито провадження у справі за позовом Концерну „Міські теплові мережі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Позовна заява містить заяву про розгляд вказаної справи у відсутність представника, у разі їх неявки у судове засідання, на задоволенні позовних вимог наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні надав заяву про застосування строку позовної давності та надав копію квитанції про сплату заборгованості на користь Концерну «МТМ».
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки - розрахунку Концерну «МТМ» щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, заборгованість відповідачів за період з 01 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2021 року, складає 28 483,22 грн.
Вказаний розрахунок заборгованості є обєктивним, він узгоджуються з умовами чинного законодавства. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення.
Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України.
Обов`язок Споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі УРСР. Відсутність між сторонами договору на надання послуг централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном «МТМ» послуг, оскільки обов`язок оплати випливає з Закону.
Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до Відповідачів, як споживачів послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено порядок оплати житлово-комунальних послуг.
Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливість стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.
Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води.
Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, від`єднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачці, надавались постійно і в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Доказів на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час подання вказаної позовної заяви відповідачами позивачу не надано. Заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу концерну не надходило.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідачі ними користувалися, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства відповідачі були зобов`язані своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.
Проте, відповідачі дані зобов`язання виконували неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку із чим позов Концерну «Міські теплові мережі» суд вважає обґрунтованим.
Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020.
З позовом до суду Концерн «МТМ», згідно відмітки на позовній заяві, звернулось 13.07.2022. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020.
Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з жовтня 2011 року по лютий 2017 року включно, оскільки за вимогою про стягнення заборгованості за березень 2017 року, яка є простроченою відповідачем станом на дату подання позову строк позовної давності було продовжено.
Таким чином, Концерном «МТМ» заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 року по жовтень 2021 року включно у межах строку позовної давності.
Відтак, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, у межах строку позовної давності, у загальному розмірі 21 180,89 грн. Водночас, у частині вимог про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2011 року по лютий 2017 року включно, слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності до цих позовних вимог.
Разом з тим, відповідачем надано копію квитанції від 30.07.2022, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 сплатив на користь Концерну «МТМ» суму заборгованості у розмірі 36 332,93 грн., яка існувала перед позивачем станом на 30.07.2022.
Отже, суд приходить до висновку, що заборгованість за період березня 2017 року по жовтень 2021 року включно у розмірі 21 180,89 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів у цій справі, сплачена відповідачем повністю.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що на час ухвалення рішення встановлена судом заборгованість відповідачем сплачена, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 257, 267 ЦК України, ст.ст.2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - відмовити.
Повне судове рішення суду складено 19 вересня 2022 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня його проголошення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.А. Крамаренко