ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6142/22 Справа № 202/6852/21 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н.Ю. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Вказана скарга мотивована тим, що у Ковпаківському відділі державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває зведене виконавче провадження № 63429475, в якому він є боржником. У вказаному зведеному виконавчому провадженні об`єднано також виконавче провадження № 35372182 за виконавчим листом № 2/0417/3784/2012 від 08 червня 2012 року, який був виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна - належні йому транспортні засоби. Звертає увагу, що автомобілі були описані та вилучені державним виконавцем у примусовому порядку, що підтверджується рішенням суду Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2013 року. Між тим, відповідно до довідки Ковпаківського відділу ДВС від 11 грудня 2020 року за №143714 за виконавчим провадженням № 35372182 наявна заборгованість 292339,62 грн.. Відзначає, що виконавчий лист стосувався звернення стягнення на рухоме майно, а не стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Після вилучення і реалізації транспортних засобів рішення суду було виконано, що є підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, державний виконавець продовжує рахувати за ним заборгованість у розмірі 292339,62 грн..

Враховуючи викладене, боржник просив визнати протиправною бездіяльність Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо не закінчення виконавчого провадження № 35372182, яке зведене у виконавче провадження № 63429475 та було відкрите на підставі виконавчого листа № 2/0417/3784/2012 від 08 червня 2012 року, який видано Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська та зобов`язати Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) закінчити виконавче провадження № 35372182, яке зведене у виконавче провадження № 63429475.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що боржником не було надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження виконання ним у повному обсязі виконавчого листа у виконавчому провадженні № 35372182, зокрема, звернення стягнення на предмет застави (арешту, вилучення та примусової реалізації) та погашення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Будь-яких інших підстав для закінчення виконавчого провадження також не встановлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його скаргу задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду та виконавчий лист були фактично виконані, шляхом вилучення та реалізації транспортного засобу, що є підставою для закінчення виконавчого провадження. Крім того, апелянт вказує, що автомобіль перереєстровано на іншого власника, а вартість транспортного засобу згідно довідки-рахунка від 22 листопада 2013 року становить 68000,00 грн..

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року в рахунок задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № SUN2AL00100007 від 29 грудня 2007 року в розмірі 308489,66 грн. було звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави рухомого майна - автомобіль «Chevrolet Lacetti», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , а також стягнуто з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 10000 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати.

На виконання вказаного рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 08 червня 2012 року був виданий виконавчий лист № 2/0417/3784/2012, на підставі якого 02 листопада 2012 року Відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відкрите виконавче провадження № 35372182.

Вказане виконавче провадження 27 жовтня 2020 року було об`єднано у зведене виконавче провадження № 63429475 з виконання виконавчих листів, які були видані на виконання судових рішень у цивільних справах, боржником за якими є ОСОБА_1 ..

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, боржник посилається на те, що предмет застави було вилучено державним виконавцем та після його реалізації рішення суду про звернення стягнення на рухоме майно є виконаним, однак виконавче провадження № 35372182 державним виконавцем протиправно не було закінчено та рахується заборгованість у розмірі 292339,62 грн..

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, підставою для визнання рішення, дії чи бездіяльності виконавця неправомірними в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є порушення державним виконавцем прав та свобод учасника виконавчого провадження.

Якщо ж рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені виконавцем відповідно до закону, в межах свої повноважень і право заявника не було порушено, суд має відмовити в задоволенні скарги.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 даного Закону також визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 цього ж Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 48 вищевказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Встановивши, що боржником не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження виконання ним у повному обсязі виконавчого листа у виконавчому провадженні № 35372182, зокрема, звернення стягнення на предмет застави (арешту, вилучення та примусової реалізації) та погашення заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_1 факту виконання ним виконавчого листа.

При цьому, суд вірно звернув увагу на те, що надані держаним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження також не містять даних та доказів виконання рішення суду.

До того ж, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що з копії рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2013 року про звільнення майна з-під арешту, на яке посилається боржник у своїй скарзі, автомобіль «Chevrolet Lacetti», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року було звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», був описаний та арештований державним виконавцем згідно актів від 08 червня 2012 року та 27 січня 2012 року в рамках виконавчого провадження, кредитором за яким є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Заявляючи вимоги про зобов`язання відділу державної виконавчої служби закінчити виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, боржник не надав доказів опису та реалізації належного йому майна в рахунок погашення боргу саме перед АТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи викладене, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції позбавлені можливості перевірити доводи боржника щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення суду та наявності підстав для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, об`єктивних підстав вважати, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2012 року виконано в повному обсязі немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та зобов`язання закінчити виконавче провадження № 35372182. з підстав її недоведеності.

Доводи апелянта в скарзі про те, що рішення суду та виконавчий лист були фактично виконані, шляхом вилучення та реалізації транспортного засобу, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а також те, що автомобіль перереєстровано на іншого власника, а вартість транспортного засобу згідно довідки-рахунка від 22 листопада 2013 року становить 68000,00 грн., - є такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів. Більш того, вказані твердження апелянта зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не надав належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення суду та погашення боргу, саме перед АТ КБ «ПриватБанк».

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Оскаржувана ухвала як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко