НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 вересня 2022 рокуСправа № 322/306/22

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Губанова Р.О.,

секретар судового засідання Блажко О.П.,

за участю: представника позивача прокурора Пархомова Є.В. (в режимі відеоконференції),

представника Відповідача 3- адвоката Острика С.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури М. Соколова в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах - Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області (далі Рада) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі Відповідач 1), ОСОБА_1 (далі Відповідач 2), ОСОБА_2 (далі Відповідач 3) про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки.

Короткий зміст позовних вимог, заяв по суті, рух справи.

28 червня 2022 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в порядку ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», в якому перший заступник керівника Запорізької окружної прокуратури просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.12.2020 №8-9539/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» в частині затвердженім розробленого ФОП ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :12:002:0081 у власність для ведення особистого селянського господарства на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :12:002:0081 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236) для ведення особистого селянського господарства, на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населенного пункту;

- витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області () земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером: :12:002:0081 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами населеного пункту.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 11.11.2020 №8-8934/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» затверджено розроблений Запорізькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Семенівської сільської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області за межами населеного пункту та передано у власність, зокрема, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:0061, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Семенівської сільської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області за межами населеного пункту.

На підставі зазначеного наказу, 19.11.2020 за №39362993 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230).

Надалі, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2020, вказана земельна ділянка була продана ОСОБА_4 . На підставі вказаного договору, 12.12.2020 за №39674962 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230).

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.12.2020 №8-9539/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» затверджено розроблений ФОП ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту та передано у власність, зокрема, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :12:002:0081, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту.

На підставі зазначеного наказу, 11.12.2020 за №39705640 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236).

Надалі, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2021, вказана земельна ділянка була продана ОСОБА_2 . На підставі вказаного договору, 13.02.2021 за №40541186 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236).

Право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз.

Земельна ділянка площею 2,0000 га з кадастровим номером :12:002:0081, що знаходиться на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населеного пункту, вибула з державної власності внаслідок протиправного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду цільового призначення понад норму, встановлену законом.

Фактично ОСОБА_1 протиправно отримав право власності на спірну земельну ділянку, повторно скориставшись правом на безоплатну приватизацію.

Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органу, уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою - Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке реалізувало повноваження розпорядника земель державної власності на території Запорізької області.

При здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема, здійснюючи розгляд заяви ОСОБА_1 про передачу спірної земельної ділянки у власність, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відповідно мало не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити ОСОБА_1 у передачі спірної земельної ділянки у власність.

Маючи, доступ до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області мали можливість перевірити наявність у ОСОБА_1 використаного права на безоплатну приватизацію земельної ділянки такого виду цільового призначення та площі.

Оскільки 27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляцїї у сфері земельних відносин», яким, зокрема, розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено п.24, відповідно до якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, тому земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер :12:002:0081), що знаходиться на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населеного пункту, підлягає поверненню у комунальну власність, отже належним власником має бути Новомиколаїська селищна рада Запорізького району Запорізької області.

Прокурором наведено обґрунтування порушення інтересів держави і неналежне здійснення повноважень органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. наведені обставини які давали підстави для звернення до суду з позовом.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.13, 14, 19, 131-1 Конституції України, ст.ст.1, 12, 78, 80, 83, 84, 116, 118, 121, 152, 155 ЗК України, ст.ст.2, 16, 21, 170, 326, 374, 387, 388, 393 ЦК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.2, 6 Закону України «Про землеустрій», ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», ст.ст.9, 15, 30, 38 Закону України «Про державний земельний кадастр», рішення Конституційного суду від 08.04.199 у справі №1-1/99, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №713-р, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, регламент Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області VIII скликання, затвердженого рішенням ради №02 від 11.12.2020, ст.1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентну практику ЄСПЛ, правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 02.03.2016 у справі №6-3090цс15, Верховного Суду від 29.06.2016 у справі №6-1376ц16 і від 10.12.2021 у справі №924/454/20, Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 №912/2385/18, а також в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 у справі №278/3862/14-ц, рекомендації викладені у постанова пленумів Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» і Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», прокурор просив задовольнити позовні вимоги.

Також прокурором була подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 30 червня 2022 року заява про забезпечення позову задоволена, накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером: :12:002:0081 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236).

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 4 липня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання.

Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області подана заява у якій зазначено, що Рада не має заперечень щодо розгляду справи, просить позов задовольнити і прохає розглянути справу без участі їх представника.

Представником Відповідача 1 поданий відзив, у якому осатаній просить відмовити у задоволенні позовних вимог першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву посилаючись на положення ст.ст.78, 84, 116, 118, 122, 151 ЗК України, вказує, що на час видання Головним управління спірного наказу, положення Земельного кодексу України не передбачали підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Прокурором на відзив представника Відповідача 1 подано відповідь. Останній вважає доводи викладені у відзиві необґрунтованими, з огляду на, що просить позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування відповіді посилається на ст.ст.15-2, 116, 118, ЗК України, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», ст.ст.9, 15, 30, 38 Закону України «Про державний земельний кадастр», правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №525/1225/15-ц, вказує, що законодавство допускає прийняття органом державної влади рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність.

Заперечення на відповідь відповідачем 1 не надано.

Відповідачем 2 подана заява про розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не подавався.

Представником Відповідача 3 на позовну заяву подано відзив. Останній не погоджується із позовом і запропонованим прокурором способом захисту. Вказує, що ОСОБА_1 реалізував своє право на приватизацію, отримавши право володіти земельною ділянкою і розпоряджатися нею, продав земельну ділянку, а ОСОБА_2 в свою чергу придбав її на підставі договору купівлі продажу, отже є добросовісним набувачем. На думку представника якщо мали місце якісь порушення при проведенні процедури приватизації земельної ділянки, належним способом захисту є пред`явлення позову про стягнення збитків або ж до самого ОСОБА_1 , який за твердженням прокурора не повідомив про раніше здійснену приватизацію земельної ділянки, або до службових осіб ГУ Держгеокадастру, які, можливо, неналежним чином проводили перевірку зазначених відомостей.

Вказує, що оскільки ця земельна ділянка не вибувала за володіння Позивача без його волі, тому що позивач жодного дня не був власником цієї ділянки, а наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки йому у власність видав інший Відповідач - ГУ Держгеокадастру, який не мав та не має жодних претензій до ОСОБА_2 , що додатково підтверджує неправомірність твердження Прокурора про нібито вибуття земельної ділянки без волі Позивача.

Також представник вважає неправомірною подачу Прокурором відповідного позову в інтересах Новомиколаївської селищної ради, з огляду на те, що Рада не є державним органом, а є органом місцевого самоврядування.

Посилаючись на положення ст.ст.7, 121, 140 Конституції України, ст.388 ЦК України, ст.11 і главу 2 розділу ІІ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення Конституційного суду від 08.04.199 у справі №1-1/99, правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №525/1225/15-ц, просив відмовити у позовній заяві.

Прокурором на відзив представника Відповідача 3 подано відповідь. Останній вважає доводи викладені у відзиві необґрунтованими, з огляду на що просить позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування відповіді посилається на ст.19, 131-1 Конституції України, Положення про Головне управління Держгеокадастру області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, ст.388 ЦК України, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляцїї у сфері земельних відносин», ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №713-р, рекомендації викладені у постанова пленумів Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» і Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2016 у справі №916/2129/15, від 15.10.2019 у справі №903/129/18, від 26.05.20202, Верховного суду від 02.04.2020 у справі №645/7199/18, прокурор зазначає про наявність підстав для витребування майна від добросовісного набувача, зокрема на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, та наводить доводи щодо можливості подання позову прокурором в інтересах органу місцевого самоврядування.

Заперечення на відповідь Відповідачем 3 не надано.

В судове засідання представники Ради і Відповідача 1, а також Відповідач 2 не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Прокурор і представник Відповідача 3 вважали можливим провести судовий розгляд без участі згаданих учасників справи.

Інших клопотань, заяв від учасників справи не надійшло.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з підстав викладених в заявах по суті справи. Просив позов задовольни у повному обсязі.

Представник відповідача 3 підтримав доводи викладені в своїй заві по суті справи. Додатково зазначив, що лист прокурора до Ради №54-2916вих-22 від 24.06.2022 не може бути належним доказом дотримання вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки відсутні відомості того, що цей лист був вручений Раді. Зазначав, що прокурором не доведено безоплатне набуття ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки, недоведена протиправна поведінка як посадових осіб Відповідача 1 так і Відповідача 2. Крім цього звертав увагу на положення абз.1, 3 ст.117 і абз.9 п.24 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, в контенті неможливості заявлення вимог про витребування земельної ділянки на користь Ради. Просив позов залишити без розгляду.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 11.11.2020 за №8-8934/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» затверджено розроблений Запорізькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Семенівської сільської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області за межами населеного пункту та передано у власність, зокрема, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:0061, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Семенівської сільської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області за межами населеного пункту (а.с. 27).

19.11.2020 за №39362993 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.28 - 30).

Вказана земельна ділянка була продана ОСОБА_4 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.12.2020 (а.с.31 - 34), і 12.12.2020 за №39674962 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 230), що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.28 30).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.12.2020 за №8-9539/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» затверджено розроблений ФОП ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту та передано у власність, зокрема, ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :12:002:0081, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту (а.с.35).

11.12.2020 за №39705640 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.36 - 38).

Вказана земельна ділянка була продана ОСОБА_2 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.2021 (а.с.39 - 43), і 13.02.2021 за №40541186 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236), що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.36 38).

Крім цього факти набуття права власності на згадані земельні ділянки ОСОБА_1 і зміни цього права додатково підтверджується інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.45, 46).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Щодо порушення інтересів держави і підтвердження повноважень прокурора для представництва інтересів держави в суді, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України органи прокурату здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до абз.3 ч.5 ст.56 ЦПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу,уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статус прокурора визначено у статті 15 вказаного Закону України «Про прокуратуру», частиною другою якої передбачено також, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні №3-рп/99 від 08 квітня 1999 року, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом

Відповідно до ст.80 Земельного кодексу України, ст.ст.2, 170, 172, 326, 327, 374 Цивільного кодексу України право власності на землі державної та комунальної власності належать державі Україна та територіальним громадам, які реалізують це право через відповідні органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, такими органами є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.

Відповідно до Положення, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Запорізької області, зокрема розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області після виникнення правовідносин, наслідком яких стала передача у приватну власність земельної ділянки, що виступає предметом позову у цій цієї справи, не здійснювало захист державних інтересів в суді.

Згадана земельна ділянка розташована на території Новомиколаївської територіальної громади.

Відповідно до ст.1 Регламенту Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області VIII скликання, затвердженого рішенням ради №02 від 11.12.2020, рада є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, рахунки у відповідних установах.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до п.«а», «є» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Отже, Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 №912/2385/18 відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

На виконання вимог ст.3 Закону України «Про прокуратуру» окружною прокуратурою на адресу Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області скеровано лист №54-2220вих-22 від 30.05.2022 з викладом виявлених порушень вимог земельного законодавства та запропоновано протягом розумного строку самостійно вжити відповідних заходів, у тому числі у судовому порядку (а.с.55 60).

Листом №1529 від 02.06.2022 Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області повідомила, що, заходи, спрямовані на поновлення порушених інтересів територіальної громади Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області не вживались. Цим же листом повідомлено, що Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області для поновлення порушених інтересів територіальної громади не зверталась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання повернути земельну ділянку. Крім того, Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області для поновлення порушених інтересів територіальної громади не має змоги звернутись у 2022 році до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання повернути земельну ділянку у зв`язку з відсутністю коштів у місцевому бюджеті на сплату судового збору (а.с.60 - 62).

Упродовж тривалого часу Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області не звернулася до суду із відповідною позовною заявою, будь-яких заходів щодо поновлення порушених інтересів держави радою не вживалось.

Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області захист інтересів держави не здійснювала, тому окружною прокуратурою на адресу Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області скеровано лист №54-2916вих-22 від 24.06.2022 повідомлено що відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» звертається до суду з відповідним позовом (а.с. 63).

Питання щодо неналежності як доказу, що підтверджує дотримання прокурором вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представником Відповідача 3 в заяві по суті справи не ставилося.

Заява Ради про підтримання позовних вимог на переконання суду додатково свідчить на те, що Раді було відомо про подачу позову прокурором.

Вказане дало підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із позовом.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України також закріплено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбанняза договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч. 1-4 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з п.б ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №706/1685/16-ц).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Відповідно до положень ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч.3 ст.388 ЦК України).

ОСОБА_1 у 2021 році, повторно скориставшись своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки, вдруге набув у власність земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області площею 2,0000 га із кадастровим номером :12:002:0081 для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту, оскільки у 2020 році вже отримував у власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:0061, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Семенівської сільської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області.

Таким чином, факт того, що ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області не перевірило реалізацію ОСОБА_1 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, призвів до безпідставного вибуття землі із державної власності, наслідком чого було порушено права держави, тому суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.12.2020 №8-9539/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», суперечить положенням ч.4 ст.116 ЗК України та п.б ч.1 ст.121 ЗК України.

Водночас, з приводу самостійної позовної вимоги прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.12.2020 №8-9539/15-20-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку розташовану на території Софіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області площею 2,0000 га із кадастровим номером :12:002:0081, суд зазначає таке.

Власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

У спорах про витребування майна суд встановлює обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому, закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права.

Оскільки вимога про визнання наказу ГУ Держгеокадастру незаконним та його скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При цьому, позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на яке воно спрямоване.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 11.02.2020 у справі №922/614/19 (провадження №12-157гс19).

Враховуючи вказане, позовна вимога прокурора про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 08.12.2020 №8-9539/15-20-СГ, задоволенню не підлягає, оскільки не є ефективним способом захисту та не призведе до відновлення порушеного права.

Натомість, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині витребування у ОСОБА_2 , на користь Новомиколаївської територіальної громади в особі Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області земельної ділянки площею 2,0000 га, з кадастровим номером :12:002:0081.

Посилання представника Відповідача 3 на правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №525/1225/15-ц в контенті неможливості витребування у ОСОБА_2 земельної ділянки, оскільки він є добросовісним набувачем, є необґрунтованими, оскільки правовідносини, які були предметом судового розгляду згаданій представником справі є не в повній мірі релевантним з правовідносинами, які виступають предметом розгляду у цій справі.

При цьому суд відзначає, що інші доводи та пояснення сторін та їх представників не спростовують висновків суду та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Прокурором при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 4962,00 грн судового збору за подачу позову, що підтверджується платіжним дорученням №822 від, а також 1240,50 грн судового збору, за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується платіжним дорученням №821.

В зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, зокрема, оскільки судом задоволено одну позовну вимогу, із Відповідача 2 і Відповідача 3 на користь Запорізької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір в сумі по 1860,75 грн (1240,50 грн за подачу позовної заяви та 620,25 грн за подання заяви про забезпечення позову) із кожного.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273, ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером: :12:002:0081 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, за межами населеного пункту.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь прокуратури Запорізької області кошти витрачені на сплату судового збору у 2022 році (за подачу позовної заяви і заяви про забезпечення позову) при здійсненні представництва держави, у сумі 3101,25 грн (розрахунковий рахунок UA0000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету-2800, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ЄРДПОУ 02909973).

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь прокуратури Запорізької області кошти витрачені на сплату судового збору у 2022 році (за подачу позовної заяви і заяви про забезпечення позову) при здійсненні представництва держави, у сумі 3101,25 грн (розрахунковий рахунок UA0000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету-2800, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, ЄРДПОУ 02909973).

Згідно з ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову вжиті судом відповідно до ухвали Новомиколаївського районного Запорізької області від 30.06.2022 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Реквізити учасників справи:

- позивач: перший заступник керівника Запорізької окружної прокуратури М. Соколов, 69061, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17;

- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Новомиколаївська селищна рада Запорізького району Запорізької області, 70101, Запорізька область, Запорізький район, смт Новомиколаївка, вул. Українська, 34, ідентифікаційний код 20509622;

- відповідач 1: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 69095, м. Запоріжжя вул. Українська, буд. 50, ідентифікаційний код 39820689;

відповідач 2: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач 3: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 03.10.2022.

Суддя Р.О. Губанов