рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/4933/22

Номер провадження 2/495/1880/2022

07 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

15.07.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить суд зняти арешт з належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), нерухомого майна накладений Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, виданого 24.02.1993 року, видавник: Білгород-Дністровський БАНК, архівний запис № 13-93 від 24.02.1993 року, зареєстрований 17.04.2008 року за № 7044409, припинивши дане обтяження.

Вказаний позов обґрунтовує тим, що з метою реалізації свого права власності, позивач звернувся до нотаріусу із питання нотаріального оформлення відчуження належного йому об`єкту нерухомого майна.

Однак, нотаріусом після вивчення інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було роз`яснено ОСОБА_1 , що оформити купівлю-продаж належного йому об`єкту нерухомості неможливо, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження за номером: 7044409, дата та час державної реєстрації 17.04.2008 р. 17:04:07, підстава для державної реєстрації обтяження: повідомлення, б/н, 24.02.1993, Білгород-Дністровський БАНК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, «Звезда», ГК, район, б/н, власник: ОСОБА_1 .

Наведені обставини щодо наявності запису про обтяження підтверджуються Інформаційною довідкою № 302880031 від 16.06.2022 р.

У відповідності до відомостей зазначеної Інформаційної довідки до 01.01.2013 року реєстрація вказаного обтяження була здійснена в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером: 7044409, дата та час державної реєстрації 17.04.2008 р. 17:04:07, підстава для державної реєстрації обтяження: повідомлення, б/н, 24.02.1993, Білгород-Дністровський БАНК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, «Звезда», ГК, район, б/н, власник: ОСОБА_1 , додаткові дані архівний запис № 13-93 від 24.02.1993 р., перенос до оновленого Реєстру, заявник: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора.

Позивач вказує, що зважаючи на вказаний запис про обтяження: № 7044409 від 17.04.2008 р. він позбавлений можливості здійснювати свої права власника, безперешкодно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, що змушує його звернутися за захистом до суду із даним позовом.

Вказує, що він не мав та не має будь-яких кредитних правовідносин з установою «Білгород-Дністровський БАНК» і кредитної заборгованості перед даною банківською установою.

З метою доведення вказаного факту ОСОБА_1 звернувся з офіційним запитом від 29.06.22 р. до Національного банку України про надання інформації щодо наявності або відсутності кредитної заборгованості перед установою «Білгород-Дністровський БАНК».

Також позивач звернувся із запитом від 29.06.22 р. до Одеського державного нотаріального архіву про надання копій архівних документів щодо реєстрації вказаного обтяження у вигляді арешту нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 7044409 від 17.04.2008 р. реєстратором Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, підстава для державної реєстрації обтяження: повідомлення, б/н, 24.02.1993, Білгород-Дністровський БАНК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, «Звезда», ГК, район, б/н, власник: ОСОБА_1 , додаткові данні: архівний запис № 13-93 від 24.02.1993 року, перенос до оновленого Реєстру.

На думку позивача, оскільки обтяжувач «Білгород-Дністровський БАНК» не існує, то в нього відсутня можливість отримати від останнього заяву про припинення помилкового обтяження, а, отже, єдиною можливістю скасувати безпідставний арешт та захистити свої майнові права є отримання відповідного рішення суду.

Позивач зазначає, що вказаний запис про обтяження нерухомого майна порушує його права як власника майна, у зв`язку із чим просить задовольнити позов.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 18.07.2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, адвокат Олійник Р.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 надав до суду заяву відповідно до якої просив справу розглянути у відсутність позивача та його представника.

Відповідач судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність завідувача Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки № 302880031 від 16.06.2022 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження за номером: 7044409, дата та час державної реєстрації 17.04.2008 р. 17:04:07, підстава для державної реєстрації обтяження: повідомлення, б/н, 24.02.1993, Білгород-Дністровський БАНК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, «Звезда», ГК, район, б/н, власник: ОСОБА_1 .

У відповідності до відомостей зазначеної Інформаційної довідки до 01.01.2013 року реєстрація вказаного обтяження була здійснена в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером: 7044409, дата та час державної реєстрації 17.04.2008 р. 17:04:07, підстава для державної реєстрації обтяження: повідомлення, б/н, 24.02.1993, Білгород-Дністровський БАНК, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, «Звезда», ГК, район, б/н, власник: ОСОБА_1 , додаткові дані архівний запис № 13-93 від 24.02.1993 р., перенос до оновленого Реєстру, заявник: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора.

Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 14.07.2022 року №1633/01-18, Одеський державний нотаріальний архів повідомляє, що в матеріалах архівного фонду Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори серед документів, переданих на державне зберігання міститься заборона яка накладена Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 24.02.1993 року на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з наданням повзики для будівництва гаража на суму 500 000 крб. Білгород-Дністровським відділом ощадбанку № 6707 та зареєстровано у реєстрі за №13. Відомості щодо зняття заборони в матеріалах справи - відсутні. Підстава: Розпорядження по накладенню та зняттю заборони відчуження рухомого майна Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори за 1993 рік.

Згідно повідомлення ТВБВ №10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», станом на 29.06.2022 року у клієнта ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) відсутня заборгованість за кредитами в АТ «Ощадбанк».

Згідно відповіді Національного банку України від 29.07.2022 року 20-0006/52184, наданого на звернення ОСОБА_1 , станом на 29.07.2022 року Державний реєстр банків не містить відомостей стосовно реєстрації Національним банком України банку з найменуванням «Білгород-Дністровський БАНК», у зв`язку із чим у Національному банку України на архівному зберіганні відсутні документи стосовно банку з найменуванням «Білгород-Дністровський БАНК».

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майнои та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом установлено, що, обтяжувача «Білгород-Дністровський БАНК» не існує за даними Державного реєстру банків та у Національному банку України на архівному зберіганні відсутні документи стосовно банку з найменуванням «Білгород-Дністровський БАНК», окрім того, згідно повідомлення ТВБВ №10015/0339 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», станом на 29.06.2022 року у клієнта ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) відсутня заборгованість за кредитами в АТ «Ощадбанк».

Таким чином, суд приходить до висновку, що існування арешту нерухомого майна, належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), накладеного Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, виданого 24.02.1993 року, видавник: Білгород-Дністровський БАНК, архівний запис № 13-93 від 24.02.1993 року, зареєстрований 17.04.2008 року за № 7044409, перешкоджає позивачу розпоряджатися майном, належним йому на праві приватної власності, тому його права підлягають захисту шляхом звільнення майна з-під арешту (скасування запису про обтяження), що відповідає вимогам ч.2 ст. 16 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності, порушує його права та законні інтереси, оскільки існування вказаного обтяження нерухомого майна позбавляє можливості позивача вільно розпоряджатися належним йому майном у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з належного ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), нерухомого майна накладений Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, виданого 24.02.1993 року, видавник: Білгород-Дністровський БАНК, архівний запис № 13-93 від 24.02.1993 року, зареєстрований 17.04.2008 року за № 7044409, припинивши дане обтяження.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський