Справа № 2/593/42/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2022 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шміло В.І.

з участю секретаря судового засідання Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на нерухоме майно та скасування витягів з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

30.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бережанського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на нерухоме майно та скасування витягів з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, в якому просить визнати за ним право приватної власності на 46/100 частки в будинковолодінні по АДРЕСА_1 та на частку земельної ділянки площею 236,2 кв.м по АДРЕСА_1 , а також скасувати витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 серпня 2013 року та від 04 серпня 2015 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 1999 року проведено реальний поділ будинковолодіння по АДРЕСА_1 між ним та власником іншої частки у спільному майні з виділенням йому конкретних приміщень у житловому будинку.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2006 року визначено порядок користування спірною земельною ділянкою та затверджено укладену між ним та власником іншої частки земельної ділянки мирову угоду від 06 лютого 2006 року, згідно якої проведено поділ земельної ділянки і йому виділено її частку площею 236,2 кв.м..

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2014 року відповідача зобов"язано передати йому у приватну власність частину спірної земельної ділянки площею 236,2 кв.м.

Рішенням сесії Бережанської міської ради № 941 від 05 червня 2014 року йому передано у приватну власність частину спірної земельної ділянки площею 236,2 кв.м..

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8062708 від 16 серпня 2013 року у нього у спільній частковій власності знаходиться 46/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41704225 від 04 серпня 2015 року у нього знаходиться у спільній сумісній власності 1/1 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Інші частки житлового будинку та земельної ділянки на тих же підставах знаходяться у власності відповідача.

У зв"язку з тим, що спірний житловий будинок та земельна ділянка знаходяться відповідно у спільній частковій та спільній сумісній власності він позбавлений права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїми частками у спільному майні, він звернувся із заявою до Центру надання адміністативних послуг Бережанської міської ради про проведення перереєстрації права власності на його частки у спільному майні.

Однак, 29.04.2021 року він отримав відповідь з ЦНАП Бережанської міської ради, де було зазначено, що для проведення перереєстрації майна крім інших документів йому необхідно надати нотаріально посвідчений договір із відповідачем про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

Проте, відповідач відмовляється від укладення нотаріально посвідченого договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній та пільній частковій власності .

Вважає, що така відмова відповідача є неправомірною та необгрунтованою, оскільки при проведенні первинної реєстрації права власності на нерухоме майно ним було надано державним реєстраторам всі документи, які підтверджують той факт, що реальний поділ нерухомого майна між ним та відповідачем проведено і немає необхідності в укладені з відповідачем договору про поділ майна .

08 вересня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву , з якому відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними , оскільки будинок в АДРЕСА_1 є у спільній частковій власності двох власників позивача ОСОБА_1 - 46/100 частки та його -54/100 частки, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності .

Будь-яких пропозицій йому від позивача укласти договір про виділ у натурі його частки в житловому будинку не надходило, ні в усній, ні в письмовій формі, йому взагалі не було відомо про його намір виділяти його частку та набувати право власності на неї, а тому позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на 46/100 частки в Будинковолодінні за цією адресою є передчасними безпідставними, оскільки можуть бути врегульовані договором про виділ в натурі частки з нерухомого спільного майна.

Що стосується визнання права приватної власності на частину земельної ділянки, яка перебуває у їхній спільній власності в розмірі 236,2 кв.м, вказав, що вони є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2113, площею 0,0647 га, за адресою : АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 47842758, сформований 18.11.2015 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 47840995 від 18.11.2015 р..

04 лютого 2022 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа надійшла в провадження судді Бережанського районного суду Тернопільської області Шміло В.І.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 04.02.2022 року відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Бережанського районного суду від 16 травня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів наведених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити - винести рішення, яким визнати за ним право приватної власності на 46/100 частки в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , визнати за ним право приватної власності на частку земельної ділянки площею 236,2 кв.м. по АДРЕСА_1 та скасувати витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 серпня 2013 року та від 04 серпня 2015 року.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнає , проти їх задоволення заперечує з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву , та просить суд у їх задоволенні відмовити , у зв"язку із їх безпідставністю та недоведеністю.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 1999 року проведено реальний поділ будинковолодіння по АДРЕСА_1 , з виділенням конкретних приміщень у житловому будинку, між позивачем та його колишньою дружиною ОСОБА_3 ..

На підставі даного рішення суду проведено державну реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 8062708 сформованого 16.08.2013 року , відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 46/100 частки житлового будинку , що за адресою АДРЕСА_1 .

Також із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11942995 сформованому 31.10.2013 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину , Серія та номер : 1976, вид. 28.12.2012 р. державним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу Гетьман І.М. право приватної спільної часткової власності на 54/100 частку у вищезазначеному житловому будинку.

Крім цього судом встановлено, що Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2006 року здійснено поділ земельної ділянкою кадастровий номер :01:001:2113 площею 0,0647 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) між попередніми власниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у рівних частинах ( по 236,2 кв.м ) за їх згодою і визначено їх межі для кожного власника на підставі затвердженої між сторонами мирову угоди від 06 лютого 2006 року .

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровно право приватної спільної сумісної власності в рівних частках на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2113 площею 0,0647 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер : 47840995 від 18.11.2015 року вид. Реєстраційною службою Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області.

Тобто сторони є співвласниками земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2113 площею 0,0647 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), і їм на праві спільної власності належить по 236,2 кв.м даної земельної ділянки.

Таким чином судом встановлено, що житловий будинок, що за адресою АДРЕСА_1 є у спільній частковій власності двох власників ОСОБА_1 - 46/100 частки та ОСОБА_2 - 54/100 частки, що не заперечується позивачем.

В судовому засіданні позивач зазначає, що узв"язку з тим, що спірний житловий будинок та земельна ділянка знаходяться відповідно у спільній частковій та спільній сумісній власності, він позбавлений права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїми частками у спільному майні, а відповідач відмовляється від укладення нотаріально посвідченого договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній та спільній частковій власності .

Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України , співвласник має право на виділ у натурі частки із майна , що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.3 цієї статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на йе майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.4 цієї ж статті договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд не приймає до уваги такі твердження позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що будь-яких пропозицій відповідачу від позивача укласти договір про виділ у натурі його частки в житловому будинку не надходило, ні в усній , ні в письмовій формі, відповідачу взагалі не було відомо про намір позивача виділяти свою частку та набувати право власності на неї, також позивач не вчиняв будь-яких дій щодо поділу земельної ділянки та виділення окремої частки з неї. Лист від 28 жовтня 2019 року, з пропозицією укласти нотаріальну угоду про виділення частки із майна відповідач не отримував і взагалі не знав про його існування, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними і необгрунтованими, оскільки така частка не виділена згідно законодавства, не відбувся поділ земельної ділянки відповідно до земельного та цивільного законодавства, виділ частки із майна чи поділ майна між співвласниками саме в такому розмірі не визначений договором про поділ нерухомого майна, чи іншими усними та письмовими домовленостями між співвласниками, відсутня згода чи відмова у досягненні таких домовленостей, а згідно закону право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, тобто 46/100 та 54/100.

Відповідно до ч.13 ст. 79-1 Земельного кодексу України , земельна ділянка припиняє існування як об"єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі : поділу або об"єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України " Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності це документ, в якому зафіксовані відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об"єкти та суб"єкти цих прав, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Витяги можуть формуватися неодноразово і їх індексні номери та дата формування буде різною, в залежності від моменту формування, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування конкретних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на будинок і земельну ділянку є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності на 46/100 частки в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , про визнання права приватної власності на частку земельної ділянки площею 236,2 кв.м по АДРЕСА_1 та скасування витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 серпня 2013 року та 04 серпня 2015 року відмовити за безпідставністю позовних вимог та недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через ережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: В.І.Шміло