Справа № 489/1442/22
Провадження № 2/489/1352/22
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судових засідань Ревицькою Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4134,38 грн.; судовий збір у розмірі 2481,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2022 року суд ухвалив провадження у цивільній справі проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надійшла заява про неможливість участі у судовому засіданні, оскільки відповідач перебуває на службі у ЗСУ, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Також на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, позовні вимоги не визнає, вказує, що на час скоєння ДТП 21.08.2021р., його цивільна правова відповідальність була застрахована Страховою компанією АТ «СГ» ТАС».

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

21 серпня 2021 року у в с. Чорноморка Лагерна коса сталася дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу Фольксваген , державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ford» , державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст., 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Станом на 21.08.2021 року транспортний засіб «Ford» , державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » був застрахований за Договором МініКаско № S52.209680 від 23.04.2021 року.

16.09.2021 року власник транспортного засобу «Ford», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» із заівою про страхове відшкодування.

Відповідно до калькуляції № 0035383.08 від 06.09.2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Ford» , державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » складає 4134, 38 грн.

09.11.2021 року ПрАТ «СК «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 4134, 38 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 5442.

Відповідно до відомостей централізованої бази МТСБУ, станом на 21.08.2021 року цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу Фольксваген , державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - ОСОБА_1 не була застрахована.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, наданими суду самим відповідачем.

Таким чином, з урахуванням того що станом на 21.08.2021 року цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу Фольксваген , державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - ОСОБА_1 не була застрахована у страховика - ПрАТ «СК «Саламандра» у межах фактичних затрат виникло право вимоги до ОСОБА_1 , як до особи відповідальної за завдані збити.

02 січня 2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс Капітал» був укладений Договір № 02.01.2020 про надання фінансових послуг факторингу.

Відповідно до п. 1.2 Договору ТОВ «Маркс Капітал» займає місце ПрАТ «СК «Саламандра» по всіх переданих регресних вимогах ПрАТ «СК «Саламандра», у тому числі право одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок в повному обсязі.

Претензією № 07361 від 01.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 був проінформований про відступлення права вимоги., також ТОВ «Маркс Капітал» вживав заходів щодо врегулювання спору шляхом направлення претензії відповідачу. Однак вимоги в позасудовому порядку відповідачем не задоволені.

Таким чином, до ТОВ «Маркс Капітал» у порядку визначеному законодавством, перейшло право вимоги від ПрАТ «СК «Саламандра» у межах виплаченого страхового відшкодування до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.. 993 ЦК України, ст.. 27 Закону України «Про страхування» та п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шклди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.20213 року № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст.. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961-IV).

Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ст. 1 Закону № 1961-IV).

У зв`язку із настанням страхового випадку страхова компанія ПрАТ «СК «Саламандра» здійснила страхове відшкодування збитків внаслідок вчинення ДТП у розмірі 4134,38 грн.

З урахуванням вищевикладеного та обставини що станом на 21.08.2021 року цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу Фольксваген, державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - ОСОБА_1 не була застрахована, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 4134, 38 грн.

Також з відповідача відповідно до ст.. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. слід зазначити наступне.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження судових витрат суду надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1085914 від 23.02.2022 року, Договір про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ, заява про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу від 21.02.2021 року. Також в позовній заяві позивач зазначав, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає судовий збір у розмірі 2481, 00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Однак, в порушення вимог ст. 137 ЦПК України, позивачем не надано квитанції про сплату за послуги адвоката.

У відповідності до п. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем до закінчення судових дебатів у справі доказів оплати за надання професійної правничої допомоги суду не було надано.

Керуючись ст. ст. 993, 998, 1166, 1187, 1192, 1194, ЦК України, ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс Капітал» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 4134, 38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс Капітал» судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2022 року.

Суддя Г.С. Костюченко