Справа № 522/7957/20-Е
Провадження № 4-с/522/42/22
УХВАЛА

20 вересня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

представника заявника адвоката Руденка В. М.,

представника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєвої М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Людмили Василівни, (стягувач ОСОБА_2 ),

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на постанови державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Л. В.

В обґрунтування скарги вказав, що Приморським районним судом м. Одеси 20.05.2020 видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.05.2020 та до досягнення дитиною повноліття, на примусове виконання якого відкрито виконавче провадження № 62594748. На виконання судового наказу він сплачував аліменти в розмірі, нарахованому державним виконавцем. У квітні 2021 року ОСОБА_2 надала державному виконавцю ксерокопію контракту моряка від 19.06.2020, на підставі якого державний виконавець нарахував йому заборгованість за період з червня 2020 року по листопад 2020 року. Вказаний розрахунок ним було оскаржено в судовому порядку, проте за результатами розгляду його скарги ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2022 у її задоволенні судом було відмовлено, на даний час зазначену ухвалу ним оскаржено в апеляційному порядку. Підставою для оскарження розрахунку державного виконавця стало те, що на поданій ОСОБА_2 ксерокопії контракту моряка від 19.06.2020 стоїть не його підпис, оригінал контракту стягувач до суду не надала. 26.01.2022 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження він дізнався, що державним виконавцем 26.07.2021 винесено постанови про встановлення відносно нього тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві виїзду за межі України та у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Вважає, що дії державного виконавця щодо прийняття вказаних постанов є незаконними, а постанови такими, що підлягають скасуванню, оскільки він не ухилявся від виконання рішення, весь час сплачує аліменти в розмірі, що нараховував державний виконавець, а борг йому нараховано державним виконавцем на підставі незаконного документу (ксерокопії без оригіналу, з якого була вказана ксерокопія зроблена), який містить не його підпис. Крім того вказує, що виконавцем, у порушення вимог законодавства, оскаржувані постанови йому не надсилалися та він їх не отримував, що позбавило його можливості на їх оскарження. Також посилається на те, що застосовані до нього обмеження позбавляють його можливості працювати моряком та отримувати дохід, у тому числі для виконання свого обов`язку по сплаті аліментів. Крім того, він допомагає своєму батьку, який не працює та в свою чергу здійснює догляд за свою матір`ю, яка потребує постійного лікування. На підставі наведеного, просить визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Інгульського ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Л. В. від 26.07.2021, прийняті відносно нього про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної зброї.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.04.2022 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Інгуського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Л. В., прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 та призначено розгляд скарги в судовому засіданні, задоволено клопотання ОСОБА_1 та витребувано з Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 62594748.

У зв`язку з необхідністю дослідження матеріалів виконавчого провадження, витребуваних судом, розгляд скарги неодноразово відкладався.

16.09.2022 Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано письмові заперечення щодо скарги, в яких останній посилався на її безпідставність, оскільки 17.07.2020 державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 01.07.2020 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 3 155, 38 грн. Указана заборгованість була нарахована виходячи із середньої заробітної плати працівників Миколаївської області, у зв`язку з відсутністю даних щодо працевлаштування боржника. Боржником за період з червня по листопад 2020 року надано квитанції про сплату аліментів на суму 12 596, 62 грн, переплата станом на 01.11.2020 склала 130, 11 грн. Зі скарги стягувача від 25.11.2020 стало відомо, що боржник працює за кордоном, у зв`язку з чим державним виконавцем 04.12.2020 було направлено вимогу про надання копій документів, що підтверджують стаж роботи боржника на судах до Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків. 23.03.2021 до відділу ДВС надійшла заява стягувача про розрахунок заборгованості по аліментам, до якої останньою додано копії довідок про отриманий боржником дохід та контракту моряка, на підставі яких державним виконавцем 14.05.2021 складено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким, станом на 01.06.2021 заборгованість боржника зі сплати аліментів складає 199 497, 08 грн, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. На підставі ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державним виконавцем 26.07.2021 було прийнято оскаржувані постанови та направлено їх сторонам виконавчого провадження. На виконання відповідним органам вказані постанови направлено в автоматизованій системі виконавчого провадження за допомогою ЕЦП 26.01.2022. Відповідно до розрахунку заборгованості від 27.06.2022, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.07.2022 становила 102 914, 19 грн. На депозитний рахунок ВДВС 29.06.2022 від боржника надійшли кошти в розмірі 103 000 грн, які були 22.07.2022 перераховані на користь стягувача. У зв`язку з погашенням боржником заборгованості, 30.06.2022 тимчасові заходи, передбачені п. п. 1-4 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем припинені на підставі постанов виконавця про скасування таких заходів. Станом на час розгляду даної скарги оскаржувані постанови скасовані державним виконавцем.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2022 року доповнення до скарги, подані ОСОБА_1 , повернуто без розгляду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Руденко В. М. скаргу підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник Інгуського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець Лосєва М. С. проти задоволення скарги заперечувала.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, на електронну пошту суду подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке ухвалою суду від 20.09.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, повернуто без розгляду.

Заслухавши представника заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20 травня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 19 травня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання указаного судового наказу, постановою головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Людмилою Василівною від 17.07.2020 відкрито виконавче провадження № 62594748.

17.07.2020 державним виконавцем складено розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 01.07.2020 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 3 155, 38 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеним державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.06.2021 за період з 19.05.2020 по 01.06.2021 складає 121 146, 56 грн.

26.07.2021 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Л. В. винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, оскільки сукупний розмір заборгованості боржника по аліментам згідно розрахунку від 01.06.2021 за період з 19.05.2020 по 01.06.2021 склав 121 146,56 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Указані постанови 26.07.2021 були направлені державним виконавцем на адресу сторін виконавчого провадження, що підтверджується листами виконавця.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до приписів ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та права державного виконавця визначені статтею 18 Закону № 1404-VIII.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і не допускати у своїй діяльності порушення права та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів (ч. 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 195 СК заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Отже, при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону № 1404-VIII, слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Ураховуючи, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 19.05.2020 по 01.06.2021 становив 121 146, 56 грн, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, заборгованість на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень погашена не була, суд вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею другою Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, а державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв в межах наданих йому законом повноважень.

Як слідує зі змісту скарги, ОСОБА_1 не погоджується з нарахованою виконавцем заборгованістю зі сплати аліментів.

Системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Як слідує з матеріалів справи, у вересні 2021 року ОСОБА_4 звертався до суду зі скаргою в порядку, визначеному розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, в якій просив визнати неправомірним розрахунок заборгованості по аліментам за період з липня 2020 року по листопад 2020 року та зобов`язати державного виконавця виконати обчислення заборгованості по аліментам без урахування інформації, яка міститься в копії контракту моряка від 19.06.2020.

За результатами розгляду даної скарги, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.01.2022 у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дала підстави виконавцю для винесення постанови про обмеження певних прав, виконавцем вживаються заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, 30.06.2022, у зв`язку з погашенням ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі, тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону були скасовані на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів, у зв`язку з відсутністю заборгованості за аліментами.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За змістом наведених норм однією з обов`язкових умов для задоволення скарги є доведеність факту порушення прав боржника внаслідок, зокрема, рішень виконавця. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а заявник посилається лише на формальне недотримання закону у суду немає правових підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, оскільки сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, заборгованість на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень погашена не була, суд дійшов висновку, що виконавцем правомірно здійснені визначені чинним законодавством дії, спрямовані на виконання рішення суду,та при прийнятті оскаржуваних постанов останній діяв в межах наданих йому законом повноважень, а тому відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чмих Людмили Василівни, (стягувач ОСОБА_2 ) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. Ю. Федчишена