ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5100/22 Справа № 194/1542/21 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. посилався на те, що ОСОБА_1 працював в умовах впливу шкідливих факторів на організм, а саме в період часу з 09 січня 1985 року по 05 липня 1994 року, з 11 липня 1994 року по 31 грудня 2006 року, з 01 січня 2007 року по 01 лютого 2010 року, перебуваючи в трудових відносинах з ВО Павлоградвугілля, ВАТ ДХК Павлоградвугілля правонаступником якого є ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. У зв`язку з шкідливими і тяжкими умовами праці позивач отримав хронічні професійні захворювання. Відповідно до акту форми П-4 Розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13 травня 2010 року причинами виникнення професійних захворювань у позивача являється тривалий вплив на організм вібрації та шуму, вимушена робоча поза. Позивачу 14 червня 2010 року МСЕК первинно сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% - по вібраційній хворобі, 5% - туговухість, встановлено третю групу інвалідності. При повторному огляді МСЕК 17 червня 2011 року позивачу сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% - по вібраційній хворобі, 5% - туговухість, встановлено третю групу інвалідності. При повторному огляді МСЕК 06 серпня 2012 року позивачу сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% - по вібраційній хворобі, 5% - туговухість, встановлено третю групу інвалідності. При повторному огляді МСЕК 13 червня 2013 року позивачу сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% - по вібраційній хворобі, 5% - туговухість, встановлено третю групу інвалідності. При повторному огляді МСЕК 03 липня 2017 року позивачу сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% - по вібраційній хворобі, 5% - туговухість, встановлено третю групу інвалідності, протипоказана важка фізична праця, робота в умовах вібрації та шуму. При повторному огляді МСЕК 11 липня 2019 року позивачу сукупно було встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 50% - по вібраційній хворобі, 5% - туговухість, встановлено третю групу інвалідності безстроково. Зазначає, що позивач зазнав зменшення обсягу трудової діяльності, постійно відчуває виражений стійкий біль в ногах, в плечових, ліктьових та колінних суглобах, особливо при фізичних навантаженнях, зниження сили в них, хиткість при ходьбі, тремтіння в руках, м`язова слабкість. Він змушений проходити курси лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя він змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування, у зв`язку з чим не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків професійних захворювань викликає у позивача негативні емоції, породжує почуття соціальної незахищеності, розпачу та тривоги. Оскільки роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював позивач, тим самим порушивши ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, які встановлюють цей обов`язок, що в свою чергу стало причиною отримання ним професійних захворювань. На підставі викладеного, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 227000 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року частково задоволено позовні вимог представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Меланчука І.В. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля (, юридична адреса: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 110000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь держави судовий збір у розмірі 1100 грн. на р/р UA0026001 в Казначействі України (ЕАП), , отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просить рішення суду від 20 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Меланчука І.В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність позовних вимог, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У заяві представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меланчук І.В. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог , колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про охорону праці роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Встановлено, позивач ОСОБА_2 працював з 09 січня 1985 року по 05 липня 1994 року в автобазі ВО Павлоградвугілля, звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; з 11 липня 1994 року по 31 грудня 2006 року працював на шахті Дніпровська ВАТ Павлоградвугілля, звільнений по переводу за ч. 5 ст. 36 КЗпТ України; з 01 січня 2007 року по 01 лютого 2010 року працював у філії Павлоградська автобаза ВАТ Павлоградвугілля, звільнений у зв`язку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.34-42).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13 травня 2010 року за формою П-4, затвердженого головним державним санітарним лікарем м. Павлоград Петленко Г.М., професійне захворювання виникло за таких обставин: дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: вібрація загальна, еквівалентний корегований рівень якої становить 112 дБ при ГДК 107 дБ з з дією на організм протягом 90% змінного часу, умови праці відносяться до шкідливих, клас 3.1, вимушена робоча поза фіксована, сидяча, протягом 90% змінного часу, умови праці відносяться до шкідливих клас 3.2. Рівень шуму в кабіні автомобіля складає 83-86 дБ при нормі 80 дБ. Умови праці відносяться до шкідливих, клас 3.1-3.2. Все це призвело до: вібраційної хвороби другої ст. від дії загальних вібрацій, синдроми: церебрально-периферичної ангіодистонії, вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з дв. Плече лопатковим (ПФС другого ст.) та ліктовим (ПФ першого ст.) пері артрозами і трофічними порушеннями на кистях; попереково-крижової радикулопатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, деф. артрозом колінних суглобів (ПФ другого ст.) (Т75.2, М54.1, М17-М19, G56.57); нейросенсорної приглухуватності першого ступеня (з легким зниженням слуху) (Н903) (а.с. 20, 21).

Відповідно до довідки з акту огляду МСЕК серія 10ААА №006472 від 14 червня 2010 року, ОСОБА_1 встановлено первинно втрату професійної працездатності - 55%, з них 50% вібраційна хвороба, 5% первинно туговухість, та встановлено третю групу інвалідності (а.с. 10).

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серія 10ААА №071530 від 17 червня 2011 року, ОСОБА_1 встановлено повторно втрату професійної працездатності - 55%, з них 50% вібраційна хвороба, 5% первинно туговухість, та встановлено третю групу інвалідності (а.с. 11).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 10ААА № 075519 від 06 серпня 2012 року ОСОБА_1 встановлено повторно втрату професійної працездатності - 55%, з них 50% вібраційна хвороба, 5% первинно туговухість, та встановлено третю групу інвалідності (а.с. 12).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія АБ № 0006414 від 13 червня 2013 року ОСОБА_1 встановлено повторно втрату професійної працездатності - 55%, з них 50% вібраційна хвороба, 5% первинно туговухість, та встановлено третю групу інвалідності (а.с. 13).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 046852 від 03 липня 2017 року ОСОБА_1 встановлено повторно втрату професійної працездатності - 55%, з них 50% вібраційна хвороба, 5% первинно туговухість, та встановлено третю групу інвалідності (а.с. 13).

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 056907 від 11 липня 2019 року ОСОБА_1 встановлено повторно безстроково втрату професійної працездатності - 55%, з них 50% вібраційна хвороба, 5% первинно туговухість, та встановлено третю групу інвалідності (а.с.16).

Відповідно до довідки з акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №226854 від 11 липня 2019 рок, ОСОБА_1 встановлено повторно безстроково третю групу інвалідності та протипоказана фізична праця з вібрацією, пил, підземно (а.с. 18, 19).

Встановлено, позивач у наслідок отримання хронічного, професійного захворювання морально страждає через погіршення здоров`я, не має змоги вести звичне життя, змушений постійно перебувати на обліку в лікарні, приймати ліки, вимушений змінити спосіб життя у звязку із втратою професійної працездатності, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в п.13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (провадження №14-288цс19).

Враховуючи наведене, ступінь, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, що пов`язані через хронічне, професійне захворювання позивач, необхідністю постійно перебувати на обліку в лікарні та втратою працездатності; враховуючи наявність у позивача третьої групи інвалідності безстроково, з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 110 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та такий розмір буде достатнім та необхідним.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про недоведеність позовних вимог позивача, наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог позивача про відшкодуванні моральної шкоди є необгрунтованими належними та допустимими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необгрунтованість рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова