Номер провадження: 22-ц/813/4140/22
Справа № 496/554/21
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до Біляївського районного суду Одеської області до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, де банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень та в рамках якого відкриваються поточні рахунки (фізичним клієнтам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank з можливістю, за заявою клієнта, встановлення кредитного ліміту. 05.02.2020 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, після чого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував свої зобов`язання по погашенню заборгованості по кредиту, у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 02.11.2020 року становила 12008,31 грн., що складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту).

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19 липня 2021 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання послуг «Monobank» від 05 лютого 2020 року у розмірі 10000 грн., а також судовий збір у розмірі 1890 грн. 36 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Дане рішення суду обґрунтовано тим, що заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою за встановлений кредитний ліміт, а вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками позивач не пред`являв.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 липня 2021 року та задовольнити вимоги банку у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки районного суду не повною мірою відповідають дійсним обставинам справи, що підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим банк зауважує про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дана справа за ціною позову (12008,31 грн.) згідно зі ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом без виклику її учасників.

Як встановлено ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Матеріалами справи встановлено наступне.

04.02.2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Відповідно до вказаної анкети-заяви відповідач просив банк відкрити йому поточний рахунок у гривні зі встановленим кредитним лімітом. Крім того, підписавши анкету-заяву, відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтвердив та зобов`язався виконувати його умови.

Також даною анкетою-заявою встановлено, що відповідач надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань відповідача перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений між ним та банком (а. с. 6).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.02.2020 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , що здійснений станом на 02.11.2020 року, вбачається заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 008,31 грн. (а. с. 5);

Крім того, звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду, позивач надав до апеляційного суду виписку про рух коштів від 16.08.2021 року по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 04.02.2020 року по 02.11.2020 року, з якого вбачається, що кредитний ліміт станом на 02.11.2020 року становив у розмірі 10 000 грн., а заборгованість станом на 02.11.2020 року становила у розмірі 12 008,31 грн., при цьому позичальник користувався цими коштами, частково повертаючи їх банку (а. с. 56 та зворот).

Розглядаючи вказану справу, колегія суддів виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Така правова позиція відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості в розумінні положень ст. 77 ЦПК України.

З матеріалів справи слідує, що Банком на підтвердження обґрунтування позову до суду першої інстанції надано анкету-заяву, підписану відповідачем, та розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Крім того, до суду апеляційної інстанції банк надав виписку по рахунку відповідача, з якої вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти у формі встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, користувався цими коштами, частково повертаючи їх банку.

Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, сплати послуг карткою, часткове погашення заборгованості, наявність заборгованості за кредитом, що відповідачем не спростовано, у зв`язку з чим такий доказ приймається апеляційним судом.

Тобто банк підтвердив ту обставину, що виконав своє зобов`язання щодо надання кредиту. Також встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Натомість відповідач допустив порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 008,31 грн.

Крім того, відповідно до наданого банком розрахунку, відповідач допускав прострочення повернення суми використаного ліміту на конкретну дату, у зв`язку з чим сума неповернутого тіла кредиту перейшла у прострочене тіло кредиту.

Слід зазначити, що за підписаною відповідачем анкетою-заявою підтверджено делегування відповідачем позивачу права здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків відповідача, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань відповідача перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений між ним та банком.

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Універсал Банк», не довів відсутність заборгованості або неправильність чи необґрунтованість розміру заборгованості за тілом кредиту, яка заявлена позивачем до стягнення.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг № б/н від 05 лютого 2020 року станом на 02 листопада 2020 року у розмірі 12008 грн. 31 коп. - за тілом кредиту, є обґрунтованими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував зазначені обставини, що мають значення для справи, і помилково ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - зміні та стягненню заборгованості за тілом кредиту у повному обсязі згідно з наведеними у цій постанові апеляційного суду обґрунтуваннями.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні до суду позову позивачем сплачено судовий збір 2270 грн., внаслідок чого з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270 грн. судового збору за подачу позову до суду.

Разом з тим апелянтом-позивачем оспорювалося рішення суду лише в частині не задоволених вимог у сумі 2008,31 грн., що становить 16,7% від заявлених вимог.

Тому судовий збір за подання апеляційної скарги, який підлягав сплаті, становить: (2270 грн.*150%)*16,7%= 568,64 грн.

З урахуванням того, що апеляційним судом вимоги в частині фактично оскаржених майнових вимог задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 568,64 грн. за подачу до суду апеляційної скарги.

Решта судового збору, як зайве сплачена, може бути повернута за заявою платника судового збору в порядку Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 липня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості по кредитному договору б/н від 05 лютого 2020 року у розмірі 12 008 грн. 31 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір за подання позову до суду 2270 грн., та за подання апеляційної скарги 568 грн. 64 коп., а всього стягнути у загальному розмірі 2838 грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений: 27.09.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова