Справа № 346/2278/22
Провадження № 2/346/1072/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Сав`яка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , якій на праві власності на підставі відповідного свідоцтва про право власності на нерухоме майно належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

З метою оформлення спадщини позивач, яка прийняла спадщину згідно з вимогами ст.. 1268 ЦК України, звернулася до державного нотаріуса із відповідною заявою. Однак, остання відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за померлою ОСОБА_2 , однак, літня кухня та гараж побудовані спадкодавцем, на побудову яких дозвільні документи не надані. Дані господарські будівлі, які є приналежністю до будинку відповідно до ст.186 ЦК України, побудовані на земельній ділянці, яка належить позивачу, з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних та протипожежних норм і правил, а на побудовану вбиральні не потрібно дозвільних документів. Спадкодавець наділений був правом звернутися із вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва, а тому таке право належить і спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди.

Позивач в судове засідання не з`явилася, 20.09.2022 року вона подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності (а.с. 157).

Представник Нижньовербізької сільської ради в судове засідання не з`явилася. 27.06.2022 року представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без участі представника вказаної ради (а.с. 73).

В зв`язку з неявкою в судове засідання вищевказаних учасників фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , її батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що стверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 23.03.1971 року (а. с. 8).

23.11.1990 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що стверджується даними копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 13 від 23.11.1990 року (а. с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого 03.06.2008 року виконавчим комітетом Верхньовербізької сільської ради на підставі рішення № 57 від 13.12.1990 року, право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами ( огорожа - «№1, криниця - «№ 2»), який знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 .Вказане свідоцтво як підстава виникнення права власності вказане у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19766671 від 04.08.2008 року. Вказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.06.2022 року № 302373195 (а.с. 10, 11, 117-120).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 15.05.2014 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.6).

Відповідно до даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 23.07.2021 року за номером НВ-021 вбачається, що міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на підставі Державного акту від 20.10.2001 року ІФ-07-06 2/000261, виданого на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Верхньовербізьської сільської ради від 29.02.2000 року, проведена державна реєстрація права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:001:0248 площею 0,2468 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки: 23.07.2021 року, власник ОСОБА_1 (а.с.61-63).

Згідно з довідкою № 186, виданою 18.05.2021 року Нижньовербізькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 ; тип двору: робітничий. На час смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрованою в будинку АДРЕСА_2 . В управління спадковим майном вступила ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 старостою с. Верхній Вербіж не посвідчувався ( а.с. 105 ).

Відповідно до довідки № 212, виданої 15.06.2022 року Верхньовербізьким старостинським округом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_2 , та земельні ділянки; господарство відносилося до типу робітничого двору. На час смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживала в даному будинку одна. В управління спадковим майном вступила ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 старостою с. Верхній Вербіж не посвідчувався ( а.с. 60 ).

Судом також встановлено, що згідно з даними виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ, виданої 19.05.2021 року за № 68735, до складу господарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , входить наступне майно: житловий будинок - літера «А»; літня кухня - літера «Б»; гараж - літера «В»; вбиральня літера «Г»; огорожа - «№ 1»; криниця - «№ 2». Згідно з приміткою, літня кухня та гараж побудовані спадкодавцем, на побудову яких дозвільні документи не надані; на побудовану вбиральню, згідно з постановою КМУ № 406 від 07.06.2017 року дозвільні документи не потрібні ( а.с. 9 ).

Відповідно до даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 24.05.2021 року, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 84,3 кв. м. житловою площею 57,1 кв. м. та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера «Б»; гаражу - літера «В»; вбиральні - літера «Г»; огорожі «№ 1»; криниці - «№ 2». Рік побудови будинку 1972, літньої кухні та гаражу - 2011 (а.с. 33-37).

Незаперечною є та обставина, що за життя ОСОБА_2 не отримала документів, що посвідчують право власності на спірний житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами (літньою кухнею та гаражем).

Згідно зі звітом ТзОВ «ЕКА-Захід» про проведення технічного обстеження щодо стану будівельних конструкцій літньої кухні (літера «Б») та гаражу (літера « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») в АДРЕСА_1 , конструктивна міцність і експлуатаційна надійність всіх основних несучих та огороджуючих конструкцій об"єктів обстеження знаходяться в нормальному стані (категорія 1 характеризується відсутністю дефектів та пошкоджень) у відповідності з існуючими нормами і правилами та встановлено можливість її надійної та безпечної експлуатації (а.с. 12-17).

12.11.2014 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської районної держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, а 09.06.2022 року - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 ( на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , та земельні ділянки ( (а.с.81, 109 )).

Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38871389, виданого вказаним нотаріусом 12.11.2014 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 451 за номером у спадковому реєстрі 56761049, спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.104).

09.06.2022 року державним нотаріусом Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване з реєстрі за № 229, про те, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із житлового будинку, житловою площею 48,7 кв.м., загальною площею 64,4 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 ( а.с. 128 ).

10.06.2022 року вказаним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані з реєстрі за № 234, № 235, № 236, про те, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок: площею 0,0,2310 га, кадастровий номер :02:001:0065, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка, що знаходиться в АДРЕСА_2 ; площею 0,1370 га, кадастровий номер :02:001:0104 та площею 0,4630 га, кадастровий номер :02:001:0106, призначених для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в с. Верхній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.138, 145, 153 ).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного державного нотаріуса від 26.01.2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадщину на вказаний вище спірний житловий будинок в зв`язку з тим, що право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за померлою ОСОБА_2 , однак, літня кухня та гараж побудовані спадкодавцем, на побудову яких дозвільні документи не надані (а.с. 59).

Зі спадкової справи, наданої вказаним нотаріусом, вбачається відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину (а.с. 81-155).

Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їх спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст.1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування».

За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК України і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК України є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК.

Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевказаних доказів судом встановлено правові підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на спірні об`єкти нерухомого майна.

На підставі наведеного, ст.ст. 186, 375, 376, 392 ЦК України, та, керуючись ч. 2 ст.247, ст.ст. 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою та жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок загальною площею 84,3 кв. м., житловою площею 57,1 кв. м. та господарські будівлі і споруди: літню кухню - літера «Б» та гараж - літера «В» (на побудову яких відсутні дозвільні документи); вбиральню - літера «Г»; огорожу «№ 1»; криницю - «№ 2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: Нижньовербізька сільська рада, с. Нижній Вербіж, вул. Довбуша, 1, Коломийського району Івано-Франківської області, 78218, .

Повний текст рішення складено 22 вересня 2022 року.

Суддя Яремин М. П.