Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 333/2106/22

провадження № 61-8802ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко істлайн Запоріжжя», ОСОБА_2 , про захист прав споживача, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Звертаючись з зазначеним позовом до Комунарського районного суду

м. Запоріжжя, ОСОБА_1 зазначав, що звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано заявникові сплатити судовий збір за дві позовні вимоги - майнового та немайнового характеру та долучити до матеріалів справи оригінали квитанцій про сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання зазначеної ухвали заявник звернувся до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові

з підстав невиконання вимог ухвали Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року - без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У вересні 2022 року до Верховного Суду, із застосуванням засобів поштового зв`язку, ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, у змісті якої заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

1. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 15 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху

з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано заявникові надати суду документи, що підтверджують сплату судового збору

у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію вказаної ухвали направлено заявникові на зазначену в касаційній скарзі адресу.

2. У встановлений судом строк ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з клопотанням на виконання ухвали Верховного Суду від 15 вересня 2022 року, а саме надав докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

3. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень,колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Щодо посилань заявника на зміст частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Зі змісту Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, у якому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між його дружиною та товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко істлайн Запоріжжя» (далі - ТОВ «Ніко істлайн Запоріжжя») та стягнути з відповідача - ТОВ «Ніко істлайн Запоріжжя» сплачені за договором кошти.

У змісті позовної заяви та клопотання, наданого на виконання ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року, ОСОБА_3 вказує, що хоча оскаржуваний договір купівлі-продажу автомобіля укладено між його дружиною ( ОСОБА_2 ) та ТОВ «Ніко істлайн Запоріжжя», проте він його не схвалює, витрачені дружиною кошти вважає використаними не в інтересах сім`ї. Зазначив, що під час підписання цього договору не зміг скористатись правами та обов`язками, що передбачені змістом статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки на укладання цього договору позивач згоди не надавав, хоча вважає таку згоду обов`язковою, в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того посилався на положення Сімейного кодексу України щодо спільного сумісного майна подружжя, придбаного під час перебування

у зареєстрованому шлюбі.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 вважав, що є споживачем за оскаржуваним договором і має право на судовий захист та, відповідно, на звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до змісту пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про судовий збір» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані

з порушенням їх прав.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів» належать відносини, які виникають, зокрема, при укладенні договорів купівлі-продажу.

Згідно зі змістом статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до змісту зазначеної норми ЦК України, сторонами договору купівлі-продажу є продавець та покупець.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що договір купівлі-продажу автомобіля укладено саме між відповідачами (ТОВ «Нако істлайн Запоріжжя» та ОСОБА_2 ), відповідно, позивач - ОСОБА_1 не

є стороною договору купівлі-продажу, та, як наслідок, не є споживачем

в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, проаналізувавши зміст як позовної заяви, так і доданих до неї доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення

ОСОБА_1 від сплати судового збору з підстав, передбачених, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

З таким висновком погоджується і Верховний Суд.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Посилання заявника на позбавлення права на доступ до суду

є безпідставними.

Вимога суду сплатити судовий збір не свідчить про відмову

у доступі до суду, а положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не передбачає право на безкоштовне провадження у цивільній справі.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки заявником не надано суду доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення його від спати судового збору, а також документів на підтвердження сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність позовної заяви ОСОБА_1 вимогам процесуального закону, та, як наслідок, про наявність передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України підстав для повернення позовної заяви особі, яка її подала.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко істлайн Запоріжжя», ОСОБА_2 , про захист прав споживача, визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, стягнення суми відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць