Справа № 181/153/22
Провадження № № 2/181/77/22
"23" вересня 2022 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Літвінової Л.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Запорожченко Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивовано тим, що 11 листопада 2019 року виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 30 про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За час перебування в шлюбі їхні відносини почали псуватися, між ними часто виникали сварки через різні погляди на життя та побутові питання. Через постійні конфлікти і суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним, через що з липня 2021 року вони проживають окремо, шлюбні стосунки були фактично припинені. Тобто майже відразу після народження доньки вона переїхала проживати до своїх батьків до м. Полтава. Доньку вона виховує та утримує сама, чоловік не приймає участі у вихованні та утриманні доньки жодним чином.
З огляду на викладене позивач просить суд: винести рішення про розірвання шлюбу; визначити місце проживання доньки разом з нею; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, запропоновано відповідачу в строк п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали надіслати відзив на позовну заяву (а.с.12-13).
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2022 року клопотання відповідача задоволено, надано сторонам термін для примирення строком на три місяці. Провадження у справі зупинено до закінчення терміну для примирення (а.с.18-19).
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року відновлено провадження у справі (а.с.22).
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.36).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.34).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.
У відповідності до ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У відповідності до п.2 ч.2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наведеного суд, керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 від 11 листопада 2019 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 11 листопада 2019 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №30 від 11 листопада 2019 року (а.с.5).
Від вказаного шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 24 вересня 2020 року) (а.с.6).
Подружнє життя між сторонами не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, не проживають разом, тобто даний шлюб існує тільки формально.
Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Згідно ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
На даний час ведення сторони по справі не підтримують шлюбне життя, не проживають разом та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.
Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.
Окрім того, в прохальній частині позовної зави ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання дитини з нею, але не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що дитина, дійсно, на даний час проживає з нею. Відповідно в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.223, 280-282 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, ст.56, 110, 112,160 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 223, 258, 265, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.
Шлюб, укладений 11 листопада 2019 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований виконавчим комітетом Слов`янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис №30 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 23 вересня 2022 року.
Суддя: Л. Ф. Літвінова