1Справа № 335/3638/22 2/335/2050/2022
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря Якимової О.С., розглянувши у відкритому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,-

В С Т А Н О В И В:

У провадження судді Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя Апаллонової Ю.В., надійшла цивільна справа за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Частиною 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України. Велика Палата ВС дійшла висновків про відсутність підстав для відступу від правових позицій, викладених у постанові КЦС ВС від 16 травня 2018 року по справі № 640/16548/16-ц.

Верховний Суд в постанові від 10.10.2019 року в справі № 61-14226св19 вказав на те, що у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про стягнення заборгованості нерозривно пов`язані з нерухомим майном, за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у Дніпровському районі м. Запоріжжя та за своєю юрисдикцією відноситься до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що нерухоме майно розташоване на території Дніпровського району м. Запоріжжя, що за своєю юрисдикцією відноситься до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, то суд вважає, що справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, через що справу необхідно передати на розгляд Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 28, 31, 260, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води передати на розгляд до Ленінського районного суду м.Запоріжжя за підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Ю.В. Апаллонова