КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/4724/22

Апеляційне провадження 22-ц/824/9254/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представницю ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року, постановлену під головуванням судді Белоконної І.В., про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ),

в с т а н о в и в :

у липні 2022 року ОСОБА_1 подала скаргу на бездіяльність Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2022 у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через представницю, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що вона є спадкоємцем померлого боржника у виконавчому провадженні, проте не може отримати свідоцтво про право власності на майно у порядку спадкування у зв`язку з наявністю арешту на майно боржника. Оскільки їй невідомі причини закінчення виконавчого провадження вона як правонаступник боржника внесла на рахунок Оболонського ВДВС в м. Києві 777 грн, проте арешт з майна боржника не знято. Вказує, що відмовляючи у відкритті провадження суд послався на постанову Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 577/4541/20, яка на її думку навпаки свідчить про правильність обраного нею способу захисту порушеного права.

У судовому засіданні представниця ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтрималаапеляційну скаргу та просилаїї задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представниці апелянтки, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив того, що матеріали поданої ОСОБА_1 скарги не містять доказів або посилання на них, що вона є стороною по справі, яка розглядалася Оболонським районним судом м. Києва, та на підставі якої органами виконавчої служби накладено оспорюваний арешт. Тому ОСОБА_1 не має права на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки законом передбачений інший порядок судового захисту, а саме звернення до суду з відповідними позовними вимогами про зняття арешту з майна у позовному провадженні.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Упостанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 577/4541/20, на яку послався суд при винесенні оскаржуваної ухвали зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції, пославшись на дану постанову, змінив фактично її зміст вказавши: «Інші особи, які вважають, що вони є правонаступниками боржника, можуть звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У даному випадку заявниця не оспорює, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржнику.

Остання вважає себе правонаступницею боржника, оскільки боржник помер, а вона має право на спадщину після його смерті.

Скарга обґрунтована тим, що вона внесла на рахунок Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) 777 грн, які були стягнуті з боржника, а тому вважає, що державний виконавець повинен скасувати накладені арешти в рамках виконавчого провадження.

Суд, вказавши, що в прохальній частині скаржник просить зняти арешти зі всього майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 не звернув уваги також на те, що у скарзі заявлено три вимоги, а саме поновити строк на оскарження бездіяльності Оболонського ВДВС у м. Києві; визнати незаконною бездіяльність Оболонського ВДВС у м. Києві що полягає у не скасуванні арешту, накладеного постановою 1227/12 від 10.09.2001, виданою районним відділом ДВС Мінського РУЮ; зобов`язати Оболонський ВДВС у м. Києві скасувати зазначений арешт.

За вказаних обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для подальшого розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року скасувати з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 26.09.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук