ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/1047/21

Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/768/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Приватного підприємства «Агропрогрес»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Приватного підприємства «Агропрогрес»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агропрогрес» про розірвання договору оренди землі (суддя Киреєва О.В.), ухвалене у м.Носівка об 16 годині 23 хвилини ,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом , мотивуючи його тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 листопада 2011 року йому належить земельна ділянка площею 4,822 га, кадастровий номер :02:001:0436, яка розташована на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області. 1 квітня 2013 року між ним (позивачем) та ПП «Агропрогрес» було укладено договір оренди землі, який 8 листопада 2014 року зареєстровано реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (номер запису про інше речове право: 7619692). Відповідно до договору оренди землі він (позивач) є орендодавцем, а ПП «Агропрогрес» - орендарем вищезазначеної земельної ділянки розміром 4,822 га. Пунктом 3.1 договору оренди землі визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а пунктом 3.6 цього ж договору визначено, що орендна плата вноситься в строк, не пізніше 31 грудня кожного року оренди. У порушення вимог договору оренди землі ПП «Агропрогрес» не виплачує йому (позивачу) орендну плату протягом 2018 - 2021 років поспіль, що є підставою для розірвання договору та скасування його державної реєстрації.

ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди землі від 1 квітня 2013 року укладений між ним та ПП «Агропрогрес», зареєстрований 8 листопада 2014 року реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (номер запису про інше речове право: 7619692), та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агропрогрес» про розірвання договору оренди землі задоволено: розірвано договір оренди землі від 1 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Агропрогрес», зареєстрований 8 листопада 2014 року реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (номер запису про інше речове право: 7619692); скасовано державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право: 7619692) від 8 листопада 2014 року на земельну ділянку площею 4,822 га, кадастровий номер :02:001:0436, яка розташована на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області та належить ОСОБА_1 ; стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Завдовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата відповідачем сплачувалася шляхом грошового переказу через «Укрпошта» на ім`я позивача, проте, позивач її не отримував, оскільки умовами договору оренди передбачено сплату орендної плати у грошовій формі готівкою через касу орендаря.Умови договору сторонами не змінювались, а отже мало місце системне не виконання умов договору, що є підставою для його розірвання. Виходячи із положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили.

В апеляційній скарзі ПП «Агропрогрес», просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що умовами договору оренди не передбачено внесення змін у разі досягнення сторонами домовленості щодо форми оплати орендної плати. Оскільки наприкінці 2017 року сторони дійшли взаємної згоди щодо виплати орендної плати шляхом направлення поштових переказів на ім`я та адресу позивача, то орендна плата підприємством таким чином і сплачувалась починаючи з 2018 року. Неотримання позивачем орендної плати надісланої відповідачем свідчить про штучне створення системної невиплати орендної плати пов`язане з бажанням ОСОБА_1 самостійно обробляти земельну ділянку. З цією метою позивач звертався неодноразово до суду з позовами, але рішення ухвалювались не на його користь. Крім того, ПП «Агропрогрес» вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував, що позивач звертався до відповідача в тому числі в касу підприємства, з метою отримання орендної плати чи наміру її отримати. Відповідач не погоджується з висновком суду про те, що заява про перерахування орендної плати через поштове відділення є недопустимим доказом через відсутність дати як обов`язкового реквізиту, через його немотивованість.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, то відповідно рішення суду переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі).

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

На вимогу однієї із сторін договір, відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Виходячи з системного аналізу зазначених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовується зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, який підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) та Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 227/5452/18 (провадження № 61-15647св19).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Звертаючись до суду із позовом у справі, що переглядається, ОСОБА_1 , зокрема, зазначав підставою для розірвання спірного договору оренди землі факт систематичної несплати орендарем орендної плати.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт систематичної (два і більше випадків) несплати орендної плати та порушення орендарем умов договору від 1 квітня 2013 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,822 га, кадастровий номер :02:001:0436, яка розташована на території Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області. 1 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПП «Агропрогрес» було укладено договір оренди землі, який 8 листопада 2014 року зареєстровано реєстраційною службою Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (номер запису про інше речове право: 7619692), строком на 11 років, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-13).

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.6 договору оренди землі орендна плата вноситься в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в строк, не пізніше 31 грудня кожного року оренди.

Пунктом 3.3 договору оренди землі встановлено, що орендна плата у грошовій формі виплачується готівкою через касу орендаря.

Матеріали справи містять заяву написану від імені ОСОБА_1 на ім`я директора ПП «Агропрогрес» в якій останній просить перераховувати йому орендну плату за земельний пай через поштове відділення. Зазначена заява не містить дати її написання. ( а.с. 46)

Відповідно до списків згрупованих поштових переказів: від 14.11.2018 року ОСОБА_1 була перерахована сума орендної плати за договором № АП/З-68 від 01.06.2004 року за 2018 рік, за договором №АП/З-7619692 від 01.04.2013 р. за 2018 рік у сімі 12151,12 грн; від 1.11.2019 року перерахована сума орендної плати за договором № АП/З-68 від 01.06.2004 року за 2018 рік, за договором №АП/З-7619692 від 01.04.2013 р. за 2018 рік та за цими ж договорами за 2019 рік у сумі 24666,60 грн; від 02.10.2020 року перерахована орендна плата за зазначеними вище договорами за 2018,2019,2020 роки в розмірі 37182,02 грн ( а.с.35-39) Всі вище перераховані кошти були повернуті Чернігівською дирекцією ПАТ « Укрпошта» на рахунок ПП «Агропрогрес» відповідно до платіжних доручень № 10905 від 27.12.2018 року, №19493 від 13.11.2019 року, №52488 від 04.11.2020 року .( а.с.40-47)

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем вживались заходи щодо виплати орендної плати позивачу шляхом запрошення через поштове повідомлення від 14.11.2018 року, від 1.11.2019 року та від 02.10.2020 року. При цьому кожного наступного разу перераховувалась сума з урахуванням заборгованості за період коли орендна плата не сплачувалась.

Позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факту не направлення на його адресу повідомлень про наявність коштів та можливість їх отримання через відділення ПАТ « Укрпошта».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те що надана відповідачем заява від імені ОСОБА_1 про перерахунок орендної плати через відділення пошти є неналежним доказом, оскільки стороною відпоідача не доведено написання зазначеної заяви іншою особою, а не ним особисто. Відсутність такого реквізиту, як дата заяви не може спростовувати факту домовленості сторін про зміну умов договору по яких сторони дійши згоди. При цьому суд погоджується з відповідачем, що домовленість про сплату орендної плати була досягнута наприкінці 2017 року, оскільки саме з цього часу орендар почав сплачувати орендну плату через відділення пошти.

За приписами ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Встановлена догововором форма та спосіб отримання орендної плати вимагає не пасивної поведінки сторін договору, а активних дій. Позивачем не надано суду доказів намагання ним отримати кошти через касу банку, тоді як відповідач вважаючи досягнутою домовленість про зміну способу розрахунку по сплаті орендної плати вчиняв активних дій.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено систематичну (два і більше випадків) несплату орендної плати, то відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень закону про істотне порушення умов договору у зв`язку із систематичною несплатою орендних платежів та задоволення позовних вимог.

Тому виходячи з вищевикладеного колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки згідно з положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі», частини другої статті 651 ЦК України відсутні підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати та порушення орендарем умов договору.

Отже, апеляційна скарга Приватного підприємства «Агропрогрес» підлягає задоволенню, а рішененя Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агропрогрес» задовольнити.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агропрогрес» про розірвання договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь приватного підприємства «Агропрогрес», , місцезнаходження: с. Горбачі Бобровицького району Чернігівської області, вул. Молодіжна, 15 судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: