Справа №627/195/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2022 р. смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

з участю секретаря Сургай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ заяву ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , інша особа ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу № 627/195/22 від 03.05.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу судді Краснокутського районного суду Харківської області від 03.05.2022 року у цивільній справі №627/195/22 про стягнення аліментів, виданого за заявою ОСОБА_4 .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 03.05.2022 року Краснокутським районним судом Харківської області було видано судовий наказ у справі № 627/195/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

Зазначає, що він був визнаний батьком малолітнього ОСОБА_5 на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 року у цивільній справі №638/17244/16-ц. Цим же рішенням з нього було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 . Однак, вказане заочне рішення було скасоване ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.05.2019 року, а тому підстави для внесення відомостей про батьківство ОСОБА_1 до актового запису про народження ОСОБА_5 відпали.

Заявник вказує, що 14.02.2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у цивільній справі №638/17244/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів, яким у задовленні позову було відмовлено. Про прийняте рішення щодо відмови у позові про визнання батьківства заявниці відомо.

Зважаючи на те, що на час видачі судового наказу від 03.05.2022 року у цивільній справі №627/195/22 (провадження № 2-н/627/35/2022) заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 року у цивільній справі №638/17244/16-ц було скасоване, ОСОБА_1 просить переглянути судовий наказ у зв`язку із нововиявленими обставинами та скасувати його.

12.09.2022 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , в якому вона зазначає, що 28.02.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова по справі №638/17244/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів, було ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано батьком малолітнього ОСОБА_5 та внесено зміни до актового запису № 3015 від 16.11.2012 року про народження ОСОБА_5 . За заявою боржника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення 15.05.2019 року вищевказане заочне рішення скасовано, але проте жодних змін до актового запису №3015 від 06.11.2012 року про народження ОСОБА_5 не внесено, тому просила суд відмовити ОСОБА_1 у перегляді у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу судді Краснокутського районного суду Харківської області від 03.05.2022 року у цивільній справі №627/195/22.

15.09.2022 року від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бикової О.Ю. надійшло клопотання, в якому вона просить вважати технічною помилкою (опискою) невірне зазначення номеру справи в резолютивній частині заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки інші істотні умови вказані вірно та матеріали містяться в системі електронний суд за вірним номером. Просить скасувати судовий наказ виданий Краснокутським районним судом Харківської області від 03.05.2022 року у справі № 627/195/22 про стягнення ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 .

Заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бикова О.Ю. у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, просили розглянути заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами за наявними в матеріалах справи документами.

Стягувач ОСОБА_4 та її представник адвокат Селезньов С.І. у відкритому судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, прохали відмовити у її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 03.05.2022 року Краснокутським районним судом Харківської області було видано судовий наказ у цивільній справі №627/195/22 (провадження № 2-н/627/35/2022) за заявою ОСОБА_4 , яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.04.2022 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто судовий збір у розмірі 248,10 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статі 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно ыз частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно із ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, серед іншого, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника при розгляді вказаної справи, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи, застосування загальних засад цивільного права - принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає: "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права" (про необхідність застосування такого підходу при вирішенні заяв про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судових наказів про стягнення аліментів вказав Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №554/325/16-ц).

За положеннями ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Зі змісту ч. 1 ст. 128 СК України вбачається, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Видаючи судовий наказ про стягнення аліментів, суддя виходив з того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , оскільки на підтвердження вказаних обставин стягувачем було надано суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 .

Нормою ч. 1 ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Проте, як було з`ясовано судом у ході розгляду заяви про перегляд судового наказу, боржник ОСОБА_1 заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2019 року у цивільній справі №638/17244/16-ц, яке набрало законної сили, був визнаний батьком дитини /а.с.85-89/. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року за заявою відповідача ОСОБА_1 заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року у цивільній справі №638/17244/16-ц було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а. с. 90-91).

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства.

Відтак, з моменту скасування вказаного заочного рішення ОСОБА_1 не вважається батьком малолітнього ОСОБА_5 та у нього відсутній обов`язок щодо утримання цієї дитини.

На час пред`явлення ОСОБА_4 до суду заяви про видачу судового наказу заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року уже було скасоване. Однак, ОСОБА_4 , звертаючись до суду у наказному провадженні з вимогою стягнути аліменти з ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_5 , приховала цю обставину від суду, не вказала, що між нею та ОСОБА_1 існував спір з приводу визнання батьківства останнього відносно малолітнього ОСОБА_5 .

За приписами пункту 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу (п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 було заявлено у порядку наказного провадження вимогу про стягнення аліментів з особи, яка на час звернення до суду про видачу судового наказу не вважалась батьком дитини, тобто вимогу, яка була пов`язана зі встановленням батьківства, судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не міг бути виданий.

Таким чином зазначені обставини суттєво впливають на прийняте судом рішення щодо наявності підстав для стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, є нововиявленими та слугують підставою для перегляду судового наказу судді Краснокутського районного суду Харківської області від 03.05.2022 року у цивільній справі №627/195/22 (провадження № 2-н/627/35/2022). При цьому суд враховує те, що в інший спосіб захистити своє порушене право, окрім як подати заяву про перегляд судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставини, заявник ОСОБА_1 не може.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених ч. 2 ст. 423 цього кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Доводи заявника ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обґрунтованими з огляду на те, що надано фактичні докази, які у встановленому законом порядку спростовують факти, покладені в основу оспорюваного судового наказу.

Суд вважає, що обставина викладена заявником є істотною обставиною, яка не була відома суду на момент видачі судового наказу, оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених статтею 161 ЦПК України, за відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених ст. 165 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу судді Краснокутського районного суду Харківської області від 03.05.2022 року у цивільній справі №627/195/22 (провадження № 2-н/627/35/2022), вказаний судовий наказ скасувати та відмовити ОСОБА_4 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 .

У своєму клопотанні від 12.09.2022 року ОСОБА_4 стверджує, що попри скасування ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.05.2019 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02. 2019 року у цивільній справі №638/17244/16-ц, жодних змін до актового запису №3015 від 06.11.2012 року про народження ОСОБА_5 , виконаного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внесено не було. Таким чином, на час розгляду справи ОСОБА_1 є законним батьком дитини відповідно до записів органу цивільного стану про народження, його фактичне батьківство не оскаржено, тому саме в актовому записі про народження дитини серії НОМЕР_1 в графі «батько» вказано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформації наданої Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) від 16.07.2020 за №4472/22.1-09, останнім було внесено зміни до актового запису про народження №3015 від 06.11.2012 складеного Східним Міжрегіональним управлінням Міністерства Юстиції (м. Харків), та внесенего до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 06.11.2012 року за номером 5, а саме: змінені відомості про батька. Зазначені зміни було внесено 15.07.2020 року на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.05.2019 року, якою скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.02.2019 року у справі № 638/17244/16-ц /а.с.23/.

Щодо вимоги з боку заявника ОСОБА_1 про встановлення факту зловживання ОСОБА_7 процесуальними правами, суд зазначає наступне.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_4 , звернувшись до Краснокутського районного суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів, свідомо ввела суд в оману. Такі дії з її боку мають вже повторний характер. Так, будучи обізнаною про те, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2019 року у цивільній справі №638/17244/16-ц про визнання його батьком та стягнення з нього аліментів було скасовано, ОСОБА_4 , маючи на руках свідоцтво про народження її сина ОСОБА_5 , де в якості батька зазначено ОСОБА_1 (на підставі вже скасованого вищезгаданого рішення суду), неодноразово зверталася до судів про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання її сина. Маніпулюючи паперовою копією вказаного свідоцтва, у 2020 році ОСОБА_4 вже зверталася із заявою про видачу судового наказу до Оболонського районного суду м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. 28.08.2020 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва судовий наказ було скасовано. Незважаючи на це, ОСОБА_4 знову звернулася з аналогічною заявою тепер вже до Краснокутського районного суду Харківської області, де в якості підстави знову спиралася на свідоцтво про народження дитини, в якому в якості батька і дотепер зазначено ОСОБА_1 попри те, що до актового запису про народження №3015 від 06.11.2012 року, на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) від 16.07.2020 року було внесено зміни, пов`язані зі скасуванням заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, а саме: змінено відомості про батька.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту. Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій. Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення факту зловживання ОСОБА_4 процесуальними правам. Повторне звернення ОСОБА_4 до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із заявника аліментів на утримання їхнього спільного, як вважає ОСОБА_4 , сина, стягувачка розцінює як свій обов`язок щодо захисту його порушених прав та інтересів, оскільки рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.02.2022 року у цивільній справі № 638/17244/16-ц, яким у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів відмовлено, на тепер законної сили не набрало.

Вирішуючи питання про можливість поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судовий наказ Краснокутського районного суду Харківської області у цивільній справі №627/195/22 (провадження № 2-н/627/35/2022) було винесено від 03.05.2022 року.

В своїй заяві заявник ОСОБА_1 зазначає, що спірний судовий наказ з копіями документів на його адресу не надходив. Про його існування заявнику стало відомо лише 04.07.2022 року через надходження через застосунок «Дія» копії документу про відкриття виконавчого провадження на суму судового збору. Інші документи на його адресу не надходили. Після того як ОСОБА_1 дізнався про існування відносно нього спірного судового наказу, ним було вжито заходів щодо його скасування. Так, 10.07.2022 року ним було видано електронну довіреність, якою останній уповноважив адвоката Бикову О.Ю. представляти його інтереси в суді. Відтак, заявник просить суд не вважати пропущеним строк на подання ним заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, а у разі визнання такого строку пропущеним поновити його як пропущений з поважних причин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявником ОСОБА_1 пропущено строк, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, для подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, втім, вважає за доцільне визнати причину такого пропуску поважною та поновити його.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183 СК України ст. ст. 160, 161, 165, 171, 423, 424, 425, 429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , інша особа ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу № 627/195/22 від 03.05.2022 року - задовольнити.

Скасувати за нововиявленими обставинами судовий наказ Краснокутського районного суду Харківської області від 03.05.2022 року у цивільній справі №627/195/22 (провадження № 2-н/627/35/2022) винесений за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що заявлені нею вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення її копії.

СУДДЯ Бугаєнко І. В.