Справа № 347/1311/22
Провадження № 2/347/490/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Драч Д.С.,

секретаря Удудяк І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Книщука Р.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Косів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки і піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про зміну місця проживання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про зміну місця проживання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Косівського районного суду від 02.11.2017 року шлюб між сторонами розірвано та неповнолітню дитину ухвалено залишити на проживання біля матері. Після розірвання шлюбу і до 2019 року дитина проживала з відповідачем. З 2019 року по даний час неповнолітній син проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 займається вихованням сина, утримує його матеріально, дбає про його здоров`я та духовний розвиток. Мати дитини, ОСОБА_3 з 2019 року декілька разів приїздила з-за кордону та повідомила, що влаштувала своє особисте життя і дитину залишає постійно проживати з позивачем, сама участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. ОСОБА_1 повністю піклується про дитину, займається вихованням, духовним та фізичним розвитком, дбає про його стан здоров`я, контролює навчальний процес, займається навчанням сина вдома, приймає активну участь у всіх шкільних та класних заходах, матеріально забезпечений, має у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який отримав у дар 15.04.2005 року від ОСОБА_5 . В цьому житловому будинку зареєстрований син ОСОБА_6 . В будинку наявні всі умови для проживання та навчання дитини, є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для проживання, відпочинку та навчання сина.

Відповідач подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти зміни проживання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, обґрунтовуючи викладеними у позові обставинами та позитивним висновком щодо вимоги позивача органу опіки та піклування, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо зміни місця проживання ОСОБА_4 із батьком ОСОБА_1 .

За правилами ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 28.08.1991 року, що набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 08.09.2014 року (а.с.5).

Рішенням Косівського районного суду від 02.11.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано; неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання при матері ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно довідки Косівської міської ради №1007 від 21.07.2022 року до складу сім`ї ОСОБА_1 входять син ОСОБА_4 та колишня дружина ОСОБА_3 ; ОСОБА_1 проживає без реєстрації у власному житловому будинку по АДРЕСА_1 (а.с.7), а зареєстрований по АДРЕСА_2 вказаного населеного пункту.

За змістом Акту обстеження матеріально-побутових умов від 21.07.2022 року №1007 ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_4 (а.с.8), де останній зареєстрований відповідно довідки №172 від 20.05.2019 року Вербовецької сільської ради (а.с.9).

Згідно довідки №02-10/29 від 25.07.2022 року, виданої дирекцією Старокосівського ліцею: мати учня 3 класу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з вересня 2020 року по даний час не провідує дитину у ліцеї, не цікавиться навчальним процесом дитини. Батько дитини ОСОБА_1 повністю опікується дитиною та займається його навчанням вдома, приймає активну участь у всіх шкільних та класних заходах (а.с.10).

ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.12), має у власності житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.13, 14)

Відповідно до рішення та висновку Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області від 30.08.2022 року №105 встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 на даний час проживає з батьком, який створив сприятливі умови для проживання дитини. Мати не цікавиться життям та потребами свого сина ОСОБА_4 , проживає за межами України (у Польщі), надала письмову згоду на проживання дитини із батьком. Син постійно перебуває на утриманні батька, проживає з батьком, тому, враховуючи інтереси дитини та ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків орган опіки та піклування вважає за можливе змінити місце проживання дитини ОСОБА_4 на місце проживання із батьком ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Відповідно до роз`яснень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою. Велике значення мають не матеріальні обставини, а почуття і емоції батьків і дітей.

Відповідно до положень ст.18 Конвенції ООН про права дитини проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, предметом основного піклування батьків є найкращі інтереси дитини. Вказаний принцип покладений в основу Закону України «Про охорону дитинства», ч.3 ст.11 якого встановлює, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності з положеннями ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 157 СК України той, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст.141 СК України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.154 СК України: батьки мають право звернутися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організації за захистом прав та інтересів дитини.

За змістом ч.1 ст.160 СК України: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а ч.1 ст.161 СК України регламентовано, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, зважаючи на те, що дитина тривалий час проживає з батьком, мати не відвідує сина, не бере участі у його вихованні, не заперечує проти зміни місця проживання сина із його батьком - суд приходить до висновку, що слід змінити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене за рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2017 року із матір`ю ОСОБА_3 на місце проживання дитини з батьком - ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст.157, 160 161 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 200, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Змінити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2017 року із матір`ю ОСОБА_3 на місце проживання дитини із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.С. Драч