ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року

м. Черкси

Справа № 695/2080/21
Провадження № 22-ц/821/1258/22
категорія:302000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В. Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Сизько Борис Борисович

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива»

представник відповідача: адвокат Новіков Михайло Володимирович

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника СТОВ «Нива» адвоката Новікова Михайла Володимировича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.06.2017 між позивачем та СТОВ «Нива» був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в строкове платне користування земельну ділянку площею 6,1206 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:004:0541, яка розташована в адміністративних межах Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, СТОВ «Нива». Договір був укладений на 10 років з 01.01.2017 по 31.12.2027. 24.07.2017 була здійснена державна реєстрація права оренди земельної ділянки. Відповідно до п. 9 договору оренди землі від 10.06.2017 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 1 квартал - 8,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 26881,80 грн., 2 квартал - 9,0 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 28447,20 грн., 3 квартал - 9,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 30037,26 грн., 4 квартал - 10 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 31627,32 грн. Відповідно до умов договору оренди землі відповідач взяв на себе зобов`язання до 31 січня кожного року (поквартально) сплачувати позивачу орендну плату в розмірі 58496,88 грн. Відповідач щорічно сплачував орендну плату лише частково, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 246508,70 грн., що є порушенням умов договору, які є підставою для розірвання договору.

Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з СТОВ «Нива» на її користь заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою за 2018, 2019 та 2020 роки у розмірі 246508,70 грн. та розірвати договір оренди земельної ділянки площею 6,1206 га, кадастровий номер :07:004:0541, що розташована на території Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, який був укладений 10.06.2017 між позивачем та СТОВ «Нива».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2022 року позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» (місцезнаходження: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Зорівка; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03792941) про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі задоволено.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 6,1206га, кадастровий номер :07:004:0541, що розташована на території Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за 2018, 2019 та 2020 роки у розмірі 246508,70 грн.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 6,1206га, кадастровий номер :07:004:0541, що розташована на території Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, який був укладений 10.06.2017 між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Нива».

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3373,10 грн.

Рішення суду 1 інстанції мотивовано тим, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням орендарем свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати протягом 2018, 2019, 2020 років, оскільки неналежне виконання умов договору зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору.

За таких обставин, суд прийшов до переконання про задоволення позову про стягнення основної суми заборгованості з виплати орендної плати позивачеві за 2018, 2019, 2020 роки включно у розмірі 246508,70 грн. та розірвання договору оренди земельної ділянки площею 6,1206 га, кадастровий номер :07:004:0541, що розташована на території Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, який був укладений 10.06.2017 між позивачем та відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2022 року представник СТОВ «Нива» - адвокат Новіков Михайло Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду 1 інстанції, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що доказами у справі доведено, що сторони протягом 2018-2020 років кожного року вносили зміни у письмовій формі щодо розміру орендної плати, до договору оренди землі від 10.06.2017 року встановлювали на кожен рік новий розмір орендної плати та виконали договір належним чином. Суд 1 інстанції проігнорував вказані обставини.

Стверджує, що матеріалами справи доведено, що домовленість сторін про зміну розміру орендної плати міститься у письмових документах заявах позивачки, на яких є підпис позивачки, касових ордерах, на яких є підпис директора відповідача та відомостях на виплату орендної плати, на яких є підпис позивачки, тобто зміни до договору укладені у письмовій формі. Окрім того, Верховний Суд у наведеній вище практиці встанови, - якщо сторона отримала письмову пропозицію і виконала її, то і у цьому випадку договір вважається укладеним у письмовій формі. Тому, такий висновок суду першої інстанції суперечить матеріалам справи, суперечить ч.1 ст. 640 ЦК, ч.1 2 ст.641 ЦК, ч.2 ст. 644 ЦК, ч.2 ст. 642 ЦК та суперечить правовим позиціям Верховного Суду.

Вказує, що позивачка протягом трьох років підписувала та подавала заяви до СТОВ «Нива», у яких було визначено розмір орендної плати, отримувала орендну плату у визначеному нею у заявах розмірі, за стягненням орендної плати протягом 2018-2020 до суду не зверталася, не надала доказів звернення до СТОВ «Нива» протягом 2018-2020 з приводу виплати орендної плати у більшому розмірі, у якості свідка виступити відмовилася, проте, у письмових поясненнях позивачка вказала, що заяви подавала на виконання п. 26 положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 29.12.2017 №148, для отримання коштів, а не для визначення розміру орендної плати. Вважає, що такі дії позивачки у суді суперечать її поведінці за останні три роки, а тому суперечать добросовісності та чесній діловій практиці, що має бути врахована судом.

Стверджує, що договір оренди землі від 10.06.2017 за 2018-2020 виконаний сторонами, з чого випливає, що сторони однаково розуміли його зміст.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 адвокат Сизько Борис Борисович просить залишити апеляційну скаргу СТОВ «Нива» без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду від 11.07.2022 без змін. Стверджує, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що міськрайонний суд надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально- правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційні скарзі не спростовують висновків міськрайонного суду.

Вказує, що орендар виплачував орендну плату готівкою через касу СТОВ. Коли позивач приходив в касу орендаря для отримання орендної плати, то касир подавала позивачу письмову заяву на отримання готівки, яка вже була заповнена, позивач лише ставив свій підпис на цій заяві, після чого касир видавала позивачу гроші в рахунок сплати орендної плати.

Таким чином, заяви, які позивач підписувала в касі орендаря, були та є заявами саме про видачу готівки виплату орендної плати за певний період. Тобто, вона підписувала саме з метою виконання орендарем прийнятих ним зобов`язань по виплаті орендної плати за відповідний період. Ці заяви не є та не могли бути пропозиціями орендодавця про зміну умов договору оренди щодо розміру орендної плати.

Стверджує, що10.06.2017 між позивачем та СТОВ «Нива» був укладений договір оренди землі. Відповідач сам розробив текст договору оренди землі та сам визначив умови цього договору. СТОВ «Нива» з власної ініціативи запропонувало такі умови виплати орендної плати і позивач з ними погодився. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.12.21 у справі №753/8945/19 зробила висновок щодо застосування норм права, що за правилами contra proferentem слова договору мають мають тлумачитись проти того, хто їх написав, особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

18 серпня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга СТОВ «Нива» адвоката Новікова Михайла Володимировича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г. судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Супровідним листом № 695/2080/21/12244/2022 від 19 серпня 2022 року матеріали цивільної справи № 695/2080/21 витребувано із суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

22 серпня 2022 року матеріали цивільної справи № 695/2080/21 отримано Черкаським апеляційним судом.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що 10.06.2017 між ОСОБА_1 та СТОВ «Нива» був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,1206 га, кадастровий номер :07:004:0541 строком на 10 років з 01.01.2017 по 31.12.2027. Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 1 квартал - 8,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 26881,80 грн., 2 квартал - 9,0 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 28447,20 грн., 3 квартал - 9,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 30037,26 грн., 4 квартал - 10 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 31627,32 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєсру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №265400528 від 12.07.2021 земельна ділянка площею 6,1206 га, кадастровий номер :07:004:0541, що розташована на території Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_1 . Орендар: СТОВ «Нива». Орендна плата нараховується орендарем у грошовій формі та розмірі: 1 квартал - 8,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 26881,80 грн., 2 квартал - 9,0 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 28447,20 грн., 3 квартал - 9,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 30037,26 грн., 4 квартал - 10 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 31627,32 грн.

З довідки фінансового відділу Зорівської сільської ради № 02-44/257 від 26.08.2021 вбачається, що сільськогосподарські підприємства, розташовані в Зорівській сільській територіальній громаді Золотоніського району Черкаської області, виплачували фізичним особам, власникам земельних ділянок, орендну плату за землю у наступному розмірі: за 2016 рік - від 4,5 % до 9,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік; за 2017 рік - від 4,5 % до 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, за 2018 рік - від 4,5 % до 10,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, за 2019 рік - від 7,5 % до 14,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, за 2020 рік - від 5 % до 17,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік.

Відповідно до довідки головного управління ДПС у Черкаській області від 28.08.2021, середній відсоток виплати річної орендної плати фізичним особам, власникам земельних паїв, по Золотоніському району Черкаської області склав: за 2016 рік - 6,7 % від нормативної грошової оцінки; за 2017 рік - 9,0 % від нормативної грошової оцінки; за 2018рік - 9,4 % від нормативної грошової оцінки; за 2019 рік - 12,1 % від нормативної грошової оцінки; за 2020 рік - 12,8 % від нормативної грошової оцінки.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 30.08.2021, у Черкаській області середня річна орендна ставка від нормативної грошової оцінки за оренду земельних часток (паїв) складала станом на: 31.12.2016 - 5,49 %, 31.12.2017 - 7,31 %, 31.12.2018 - 8,57 %, 31.12.2019 - 9,35 %, 31.12.2020 - 9,64 %.

З довідки фінансового відділу Зорівської сільської ради № 02-44/258 від 26.08.2021 вбачається, що СТОВ «Нива» виплачувало орендну плату за землю у наступному розмірі: за 2016: якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 1 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 5,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 2 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 3 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 6,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 4 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; за 2017 рік: якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 1 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 8,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 2 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 3 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 9,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 4 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; за 2018 рік: якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 1 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 2 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 9,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 3 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 4 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 10,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; за 2019: якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 1 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 12,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 2 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 13 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 3 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 13,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 4 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 14 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; за 2020 рік: якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 1 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 12,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 2 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 13 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 3 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 13,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки; якщо орендодавець виявляв бажання отримати річну орендну плату у 4 кварталі - то річна орендна плата виплачувалася у розмірі - 15 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Судом встановлено, що до звернення позивача до суду з цим позовом відповідач протягом 2018-2020 років не виплачував орендну плату, визначену договором.

Згідно п.п. 9 та 11 договору оренди земельної ділянки від 10.06.2017 відповідач повинен сплачувати позивачу орендну плату до 31 січня кожного року у розмірі 116993,58 грн.

Відповідно до довідки Золотоніської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Черкаській області від 06.07.2021 № 314/23-00-66-012 за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 СТОВ «Нива» фактично сплатило позивачу орендну плату у таких розмірах: у 2018 році 32422,35 грн.; у 2019 році 34782,61 грн.; у 2020 році 37267,08 грн. Позивач, звертаючись до суду з позовом, наполягав на тому, що відповідач не в повній мірі виплачував орендну плату у грошовій формі за період з 2018 по 2020 роки включно та повинен сплатити йому суму невиплаченої орендної плати у розмірі 246508,70 грн.

Відповідачем не доведено належним чином виконання умов договору оренди землі в частині виплати орендної плати у грошовій формі, розмір орендної плати за користування земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 , відповідачем не спростовано.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За змістом ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4 ст. 288 ПК України).

Статтею 288.5 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

За приписами ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

З усіх наведених вище положень ПК України та Закону України «Про оренду землі» вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений в договорі оренди. ПК України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 916/3236/16, від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16.

За положеннями ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Отже, за змістом ст. 141 ЗК України та ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 709/785/20,

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10.06.2017 між ОСОБА_1 та СТОВ «Нива» був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,1206 га, кадастровий номер :07:004:0541 строком на 10 років з 01.01.2017 по 31.12.2027. Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 1 квартал - 8,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 26881,80 грн., 2 квартал - 9,0 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 28447,20 грн., 3 квартал - 9,5 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 30037,26 грн., 4 квартал - 10 % від нормативної вартості земельної ділянки, що складає 31627,32 грн.

Пунктом 6 договору оренди визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку (земельні ділянки) приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (а.с. 8).

Сторони по справі не заперечують факту укладення даного договору оренди, не мають спору стосовно його умов, тощо.

Разом з тим, звертаючись в суд із даним позовом ОСОБА_1 вказує, що не отримувала орендну плату за 2018-2020 роки у повному обсязі та вважає, що п. 9 спірного договору оренди необхідно виконувати дослівно, тобто сплачувати орендну плату від нормативно грошової оцінки земельної ділянки в 116 993,58 грн., 4 рази на рік, що в сумі становило 37 %.

На противагу цьому, відповідач вказує, що, враховуючи специфіку виробничого процесу сільськогосподарського підприємства, дав право вибору орендодавцю щодо розміру орендної плати залежно від часу отримання орендної плати.

З викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що спір між сторонами полягає виключно у трактуванні п. 9 договору оренди землі від 10.06.2017.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що з часу укладення договору в 2017 році і по 2020 рік включно, ОСОБА_1 отримувала орендну плату шляхом подачі заяви СТОВ « Нива» із зазначенням бажаного розміру орендної плати, а саме: за 2017 рік в розмірі 25460 грн.00коп. (10% від нормативно-грошової оцінки) (а.с. 64), за 2018 рік в розмірі 12730 грн.00коп. (10% від нормативно-грошової оцінки) (а.с. 71), за 2018 рік в розмірі 13370 грн.00коп. (10,5% від нормативно-грошової оцінки) (а.с. 75), 2019 рік в розмірі 28000 грн.00коп. (14% від нормативно-грошової оцінки) (а.с. 83), за 2020 рік в розмірі 30000 грн.00коп. (15% від нормативно-грошової оцінки) (а.с. 89).

Вказані обставини підтверджується і даними з відомостей на виплату орендної плати за 2017-2020 роки (а.с. 66-68, 73-74, 77-82, 85-88, 91-93).

Тобто, СТОВ «Нива» щорічно сплачувало ОСОБА_1 орендну плату у розмірі вказаному у поданій ним заяві. Крім того, апеляційний суд зауважує, що із заявою на отримання орендної плати ОСОБА_1 зверталася письмово до СТОВ «Нива» теж раз на рік, крім 2018 року, в якому зверталась два раза на рік, вказуючи конкретний розмір орендної плати, що відповідав розміру орендної плати у певному кварталі року.

При цьому, розмір орендної плати, що отримував позивач за спірний період складав від 10,5 % до 15 % від нормативно-грошової оцінки землі.

Згідно даних фінансового відділу Зорівської сільської ради № 02-44/257 від 26.08.2021, головного управління ДПС у Черкаській області від 28.08.2021, листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 30.08.2021, довідки фінансового відділу Зорівської сільської ради № 02-44/258 від 26.08.2021 вбачається, що середній відсоток виплати річної орендної плати фізичним особам, власникам земельних паїв, по Зорівській територіальній громаді Золотоніського району Черкаської області склав від 4,5 % до 17 % у спірний період.

Тобто, розмір отримуваної орендної плати за землю відповідає середньому показнику на цій території у спірний період.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20) зазначено, що «з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Очевидно, що дії позивачки, яка уклала 10.06.2017 договір оренди землі, протягом чотирьох років отримувала орендну плату саме один раз на рік, у вказаному в заяві розмірі, та в 2018 році два раза на рік , в указаному в заяві розмірі, будь-яких звернень, претензій, вимог щодо недоплати орендної плати ОСОБА_1 до СТОВ «Нива» не пред`являла, а згодом пред`являє позов про розірвання договору оренди землі з підстав систематичної не доплати орендної плати, суперечить її попередній поведінці (виконанню протягом чотирьох років укладеного договору оренди) і є недобросовісною.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що орендна плата була виплачена у погодженому сторонами розмірі та строк, систематично, а тому відсутні підстави вважати, що наявна заборгованість по орендній платі, відповідно відсутні підстави для розірвання спірного договору, за викладених позивачем обставин.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», § § 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги, дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення ухвалене без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржене судове рішення скасувати, а в задоволенні позову відмовити.

Доводи апелянта про необхідність скасування рішення суду 1 інстанції та залишення позову без розгляду відповідно до ст. 257 ЦПК України, є помилковими. Оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача подавав клопотання про відкладення розгляду справи 14.03.2022 та 13.04.2022 в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та розміщенням на сайті Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області оголошення про прийняття рішення зборами суддів від 28.02.2022 року про тимчасове припинення судових засідань за безпосередньої участі сторін та інших учасників провадження по всіх категоріях справ, про що було і зазначено в довідках секретаря (а.с. 138, 142).

За загальним правилом, встановленим приписами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В зв`язку з тим, що за результатами розгляду апеляційною інстанцією скасовано ухвалене в справі судове рішення та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову, то понесені відповідачем судові витрати у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покладаються на позивача.

Тому, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» - адвоката Новікова Михайла Володимировича задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2022 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 5059,65 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови виготовлено 29 вересня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді: Л.І. Василенко

О.В. Карпенко