ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м.Суми

Справа №585/3780/21

Номер провадження 22-ц/816/834/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року, у складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 05 липня 2022 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і, зменшивши розмір позовних вимог, просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2009 року по справі №2-606/2009 в розмірі 418,33 доларів США та судовий збір сплачений за подання позовної заяви.

Свої вимоги мотивувала тим, що між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №320-АКНФ від 03.12.2007 р., відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 8633,66 дол. США зі сплатою 12,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АБ «УКРГАЗБАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 333-ПФО від 03.12.2007р., відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язався нести солідарну відповідальність з Позичальником, тобто ОСОБА_1 , за порушення виконання зобов`язання по кредитному договору (п. 1.2. Договору поруки1). Також згідно п. 1.3. цього договору поруки, «Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному об`ємі». Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АБ «УКРГАЗБАНК, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 334-ПФО від 03.12.2007р. (далі - договір поруки 2), відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язався нести солідарну відповідальність з позичальником, тобто ОСОБА_1 , за порушення виконання зобов`язання по кредитному договору. В процесі користування кредитними коштами ОСОБА_1 неодноразово порушував свої зобов`язання по кредитному договору щодо своєчасного погашення кредитних платежів, відповідно графіку погашення та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим банк звернувся до відповідачів із позовною заявою про стягнення всієї заборгованості за кредитним договором на загальну суму 6917,20 доларів США (заборгованість за кредитом та нарахованими процентами) та 838,00 грн пені. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2009 р. у справі №2-606/2009 позов банку до відповідачів задоволено повністю. В процесі виконавчого провадження заборгованість згідно вказаного рішення суду частково погашалася, але остаточно рішення суду було виконане лише в 2021році. Оскільки, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати 3% річних за несвоєчасне виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2009 р по справі № 2-606/2009 в розмірі 12238 гривень 20 копійок та судові витрати в сумі 2270 гривень.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині валюти стягнення 3% річних, а в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рішення суду скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд фактично не обґрунтував своє рішення в частині задоволенні позову саме в національній валюті, а не в доларах США, не послався на якісь конкретні норми матеріального права, оскільки ст. 625 ЦК України не визначає валюту для сплати 3% і річних, а судова практика Великої Палати Верховного Суду свідчить про те, що при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Вважає, що Банк повинен обрахувати 3% річних виходячи із валюти зазначеної в кредитному договорі та рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2009р. у справі №2-606/2009, а суд, задовольняючи позов, мав визначити суму стягнення саме в доларах США.

Доводить, що поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають нести таку ж відповідальність як і кредитор ОСОБА_1 , оскільки нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер та виступає способом захисту майнового права і інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Тому, сплачуючи 3% річних, боржники фактично компенсують (відшкодовують) кредитору понесені збитки за невиконання зобов`язання, а відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, відповідальність поручителів поширюється на відшкодування збитків кредитору.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі директора Сумської філії та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 320-АКНФ від 03.12.2007р. відповідно до якого ОСОБА_1 були надані кредитні кошти в сумі 8633,66 доларів США зі сплатою 12,5 % річних та з кінцевим терміном їх повернення 02 грудня 2013 року (а.с.5-9).

На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором, 03.12.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_3 (поручитель), ОСОБА_1 (позичальник) укладено договори поруки №333-ПФО та №334-ПФО. Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань - в повному об`ємі. Згідно з п.п. 5.1, 5.2. договору, договір набуває юридичної сил з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання договору (а.с. 10-13).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2009 року позов ВАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії заборгованість по кредитному договору № 320-АКНФ від 03.12.2007р: заборгованість за кредитом - 6655,09 доларів США, заборгованості по нарахованих відсотках - 262,11 доларів США, всього - 6917,2 дол. США та пеню за прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту в сумі 838,00 грн. та судові витрати.

В рахунок погашення вищевказаної заборгованості ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по кредитному договору №320АКНФ від 03.12.2007 року звернуто стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки ЗАЗ- DАEWО, моделі Ланос TF 699Р, 2007 року випуску,.реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 30.11.2007 року (а.с.14-15).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №320-АКНФ від 03.12.2007 вбачається, що заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту і процентів згідно рішення суду за період з 29.12.2018 р. по 28.12.2021 р. становить 418,33 дол. США (а.с.44).

Відмовляючи у стягненні 3% річних за несвоєчасне виконання рішення в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд виходив з того, що ця вимога є не обґрунтованою та не може бути задоволена, оскільки строк дії договорів поруки закінчився, так як зобов`язання позичальника згідно умов кредитного договору припинено ухваленням рішення суду. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виступали поручителями безпосередньо в зобов`язанні і лише по умовах договору (п.1.2. договору поруки), у зв`язку з чим вони не мають нести відповідальність в даному випадку за ч.2 ст. 625 ЦК України.

Частково задовольняючи позовні вимоги та визначаючи валюту стягнення у грошовій одиниці України - гривні, суд виходив з того, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України має визначатися в порядку, визначеному законом, а саме ЦК України, іноземна валюта може бути визначена за домовленістю сторін у зобов`язанні, а в даному випадку, спір існує щодо відповідальності за невиконання зобов`язання, тому 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду має бути стягнуто еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на дату винесення рішення.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, в постанові від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Тобто, боржники сплачуючи 3% річних фактично компенсують (відшкодовують) кредитору понесені збитки за невиконання того чи іншого зобов`язання, а відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, відповідальність поручителів поширюється на відшкодування збитків кредитору.

Тому, поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають нести таку ж відповідальність як і боржник ОСОБА_1 за несвоєчасне виконання рішення суду.

В зв`язку з цим, в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове - про задоволення позовних вимог до цих відповідачів.

В постанові від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Враховуючи зазначене, 3% річних повинні обраховуватися, виходячи із валюти, зазначеної в кредитному договорі та рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2009р. у справі №2-606/2009, проте, суд першої інстанції зазначеного не врахував і не визначив суму стягнення в доларах США.

У зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог до цих відповідачів.

Рішення суду необхідно змінити в частині валюти стягнення 3% річних та стягнення судового збору і стягнути на користь позивача з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку 418,33 долари США та 2270 грн судового збору в дольовому порядку, по 757 грн з кожного.

Враховуючи, що апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає задоволенню, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 3721,50 грн в дольовому порядку, по 1240,50 грн з кожного.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог до цих відповідачів.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року в частині валюти стягнення 3% річних та стягнення судового збору змінити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь АБ «УКРГАЗБАНК» (код 23697280, адреса: 03087, м. Київ. вул. Єреванська, 1) заборгованість із сплати 3% річних за несвоєчасне виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.06.2009 р. по справі № 2-606/2009 в розмірі 418,33 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь АБ «УКРГАЗБАНК» (код 23697280, адреса: 03087, м. Київ. вул. Єреванська) 2270 грн компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3721 грн 50 коп за апеляційний перегляд справи в дольовому порядку, тобто по 1997 грн 17 коп з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина