Справа № 444/1193/21
Провадження № 2/444/85/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

21 вересня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мукан Б.С.,

представника відповідача - державного нотаріуса Сапелюк М.О.,

третьої особи - ОСОБА_2 ,

законного представника третьої особи - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - ОСОБА_2 - адвоката Козакевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_2 , про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальних дій та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальних дій та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є мамою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14.01.2021 року № 444/3157/20 її сина оголошено померлим. Днем смерті вирішено вважати 13.06.2020 року. 25 лютого 2021 року вона отримала свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 в якому вказано, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 51 рік, про що 25.02.2021 року складено відповідний актовий запис № 02.

Одразу після отримання рішення суду про оголошення фізичної особи померлою та свідоцтва про смерть вона звернулася до відповідача із заявою про прийняття спадщини. Зокрема, мова йде про квартиру загальною площею 78,6 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Належність вказаного житла її сину на праві власності підтверджується доданою до позовної заяви інформаційною довідкою № 233866805 від 24.11.2020 року.

Листом від 05.03.2021 року № 85/01-16 Рава-Руська ДНК відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало померлому, видане в цілому 26 лютого 2021 року за реєстровим № 110 неповнолітній дочці померлого, її внучці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також, її додатково повідомлено, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 42/2021.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, такою, що грубо порушує її права, з огляду на наступне.

За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 "цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Будучи повнолітньою непрацездатною мамою спадкодавця, позивач зазначає, що вона, в силу положень статті 1241 ЦК України, має також право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України Про нотаріат (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від З березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Частиною 1 статті 67 Закону України Про нотаріат та частинами 1, 2 статті 1296 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадщину прийнято кількома спадкоємцями, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині. Отже, наявність інших спадкоємців не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріус видає особі свідоцтво з визначенням ім`я та часток у спадщині інших спадкоємців.

Державним нотаріусом Рава-Руської ДНК було поспіхом видано свідоцтво про право на спадщину лише на одного спадкоємця, при цьому, не було з`ясовано коло інших спадкоємців, які мають право на спадщину, ще й на обов`язкову частку у спадщині.

Отже, діями відповідача порушені її спадкові права.

Відповідно до ст. 50 Закону України Про нотаріат, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати відмову Рава-Руської державної нотаріальної контори у видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 протиправною та зобов`язати Рава-Руську державну нотаріальну контору видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 11.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання (арк. спр. 28-29, том 1).

02.06.2021 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування в Рава-Руській державній нотаріальній конторі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належно засвідченої копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у зв`язку з цим відкладено підготовче судове засідання у справі на 06.07.2021 року (арк. спр. 43-45, том 1).

06.07.2021 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області повторно витребувано в Рава-Руській державній нотаріальній конторі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належно засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у зв`язку з цим відкладено підготовче судове засідання у справі на 26.07.2021 року (арк. спр. 56-60, том 1).

26.07.2021 року в підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 на 17.08.2021 року, надавши можливість представнику ознайомитись з матеріалами справи (арк. спр. 111 112, том 1).

17.08.2021 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 15.09.2021 року, також визнано обов`язковою в судове засідання у даній справі явку державного нотаріуса Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Сапелюк М.О. та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (арк. спр. 119-121, том 1).

15.09.2021 року розгляд справи відкладено на 06.10.2021 року у зв`язку із клопотанням законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_3 (арк. спр. 134-136, том 1).

06.10.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 на 25.11.2021 року, надавши можливість представнику ознайомитись з письмовими поясненнями поданими представником третьої особи адвокатом Козакевич Р.В. (арк. спр. 168 170, том 1).

25.11.2021 року розгляд справи відкладено на 12.01.2022 року (арк. спр. 176-177, том 1), 12.01.2022 року розгляд справи відкладено на 03.02.2022 року (арк. спр. 185-186, том 1), 03.02.2022 року розгляд справи відкладено на 09.02.2022 року (арк. спр. 196, том 1) у зв`язку з неявкою в судові засідання всіх учасників справи.

09.02.2022 року розгляд справи відкладено на у зв`язку з перебування головуючої судді на лікуванні (арк. спр. 203, том 1)

16.03.2022 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 у звязку з введенням на території України воєнного стану та неможливістю забезпечити явку позивача та її представника в судове засідання (арк. спр. 210-211, том 1).

Крім того адвокатом Станкевич Х.З. подано заяву, в якій вона повідомила, що зупинила право на зайняття адвокатською діяльністю (арк. спр. 220, том 1).

06.06.2022 року надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 адвокат Мукан Б.С. про відкладення розгляду справи з наданням копії доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 19.07.2022 року (арк. спр. 236-239, том 1).

Після цього розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи (арк. спр. 1-3, 7-8, том 2).

Третя особа - Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) подало до суду лист, в якому просить розглянути справу без участі їх представника (арк. спр. 36-37, 51-52, 68-69, том 1).

Рава-Руська державна нотаріальна контора подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , в Рава-Руській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №42/2021 за заявою №85 від 26 лютого 2021 року, яку подала неповнолітня дочка померлого ОСОБА_2 . 26 лютого 2021 року за реєстровим №110 Рава-Руською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_4 , дочці померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України. Просить справу розглядати у їх відсутності (арк. спр. 41-42, том 1).

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Козакевич Р.В. подав письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (арк. спр. 146-152, том 1), в яких зазначає, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьком є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_3 , що підтверджується викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , яке видане Річківською сільською радою Жовківського району Львівської області 30.05.2006 року. Тобто ОСОБА_2 не має повної цивільної дієздатності. Законним представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 є її мати - ОСОБА_3 . В поясненні третя особа посилається на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Так, звертаючись до суду ОСОБА_1 просить визнати відмову Рава-Руської ДНК у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 протиправною та зобов`язати Рава-Руську ДНК видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 . Позивач обґрунтовує свої вимоги порушенням її права на квартиру АДРЕСА_2 як спадкоємця. В той же час, незважаючи на те, що Рава-Руська ДНК повідомила позивача про те, що ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , позивач позовні вимоги про визнання повністю чи частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_2 на зазначену вище квартиру не ставить. Як наслідок вважає, що її бабцею, ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту цивільного права, який в будь-якому випадку не зміг би сприяти ефективному захисту її прав у випадку задоволення позову. Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Рава-Руської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальних дій та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину в повному обсязі.

21.09.2022 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мукан Б.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Представник в судовому засіданні посилається на ст. 46 та ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» в редакції чинній на момент вчинення нотаріальних дій, відповідно до яких нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Інформація з єдиних та державних реєстрів, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування єдиними та державними реєстрами здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію. Отже, про те, що в ОСОБА_4 , якого оголошено померлим, є батьки, які також відносяться до кола спадкоємців, нотаріус мала можливість встановити. Також представник посилається на ст. 63 зазначеного вище Закону, відповідно до якої нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Представник зазначає, що про рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14.01.2021 року, яким було оголошено померлим сина позивачки ОСОБА_4 , батьки останнього не знали про таке рішення та не були залучені до розгляду справи. Представник зазначає, що нотаріусом не було вжито всіх заходів, щоб встановити коло спадкоємців, а тому нотаріусом безпідставно видано свідоцтво про право на спадщину лише на неповнолітню доньку ОСОБА_4 ОСОБА_2 .

21.09.2022 року в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Також позивач додатково зазначила, що дружина її син ОСОБА_6 розлучений вже більше 10 років із ОСОБА_3 матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , на яку видано свідоцтво про право на спадщину на квартиру. На придбання квартири коштами допомагала і вона, і її чоловік. А тепер вона змушена жити зі своїм сином в садовому будинку, а ОСОБА_2 успадкувала житлову квартиру розміром 72 квадратних метри.

Державний нотаріус Рава-Руської державної нотаріальної контори Сапелюк Мар`яна Орестівна в судовому засіданні 21.09.2022 року надала пояснення, згідно з якими 26.02.2021 року до неї як до державного нотаріуса звернулась мати з донькою, а саме ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2 , подавши свідоцтво про смерть ОСОБА_4 та просили видати свідоцтво про право на спадщину після смерті останнього. Більше ніхто із спадкоємців в нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не звертався. Заявники мали зі собою всі документи і вона пояснила їм, що якщо буде встигати, то оформить їм необхідні документи. Вони зайшли вже до неї для оформлення документів близько 17 год. 45 хв. і вона зареєструвала подану заяву та видала свідоцтво про право на спадщину. Зареєструвала вона таке свідоцтво аж на п`ятий день після видачі, а вже після цього через день чи два заявилась до неї позивач мати померлого, пояснила, що є рішення суду, яким її сина оголошено померлим та висловила бажання вступити в право спадкування після смерті сина. Нотаріус ОСОБА_7 пояснила, що прийняла від неї заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та зареєструвала таку заяву. Також нотаріус зазначила, що після того надала відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно видано одноосібно на доньку померлого ОСОБА_2 . Приблизно через місяць часу ОСОБА_1 принесла заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину від її чоловіка ОСОБА_8 і вона прийняла таку заяву та зареєструвала її, і аналогічно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Козакевич Р.В. 21.09.2022 року в судовому засіданні повністю підтримав викладені ним в письмовому поясненні доводи та просив у задоволенні позову відмовити. Додатково зазначив, що ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_4 та є спадкоємцем першої черги за законом. Представник звертає увагу суду на спосіб захисту, який вибрала позивач, та зазначає, що нотаріус роз`яснила позивачу, що свідоцтво про право на спадщину вже видано ОСОБА_2 . Дане свідоцтво є чинним, не оскаржувалось, та не визнано недійсним. Позивач обрали неефективний спосіб захисту у даній справі. Щодо другої позовної вимоги, представник зазначає, що суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти певні дії та не може підміняти функції нотаріуса. У зв`язку з зазначеним, представник просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Неповнолітня ОСОБА_2 в судовому засідання підтримала доводи висловлені її представником адвокатом Козакевич Р.В., просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 82 ЦПК України встановлює підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 14 січня 2021 року у справі №444/3157/20 задоволено заяву ОСОБА_3 , яка подана в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , оголошено померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця Дніпропетровської області, м. Дніпродзержинськ. Зобов`язано відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про смерть фізичної особи. Днем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця Дніпропетровської області, м. Дніпродзержинськ вважати 13.06.2020 р. (арк. спр. 8-9, том 1).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 25 лютого 2021 року складено відповідний актовий запис (арк. спр. 10, том 1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира, загальною площею 78,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 11, том 1).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 16.03.2010 року (арк. спр. 15, том 1).

Як встановлено із копії спадкової справи №42/2021 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 26 лютого 2021 року звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька (арк. спр. 73, том 1).

26 лютого 2021 року державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області Сапелюк М.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 донці померлого ОСОБА_4 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_2 (арк. спр. 108, том 1).

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в Рава-Руську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина ОСОБА_4 щодо спадкового майна - квартири АДРЕСА_2 (арк. спр. 74, том 1).

Завідувачем Рава-Руської державної нотаріальної контори Сапелюк М.О. надано лист ОСОБА_1 від 05.03.2021 року № 85/01-16, в якому зазначено, що Рава-Руська державна нотаріальна контора відмовляє гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало померлому, видане в цілому 26 лютого 2021 року за реєстровим №110 неповнолітній дочці померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України (арк. спр. 12, том 1).

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено статтею 67 Закону України "Про нотаріат", а видача свідоцтва про право на спадщину за законом - статтею 68 Закону України "Про нотаріат".

Згідно зі ст.5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 цього ж Закону, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.46 цього Закону нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до частини першої статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 1261 та 1262 Цивільного кодексу України регламентовано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (статті 1223 Цивільного кодексу України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину (статті 1296 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори було поспіхом видано свідоцтво про право на спадщину лише на одного спадкоємця, при цьому, не було з`ясовано коло інших спадкоємців, які мають право на спадщину, ще й на обов`язкову частку у спадщині. А тому позивач просить визнати відмову Рава-Руської державної нотаріальної контори у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 протиправною. Заявлені позовні вимоги позивач ОСОБА_1 підтримала в судовому засіданні та просила такі задовольнити.

Як встановлено із матеріалів справи, завідувачем Рава-Руської державної нотаріальної контори Сапелюк М.О. надано лист ОСОБА_1 від 05.03.2021 року № 85/01-16, в якому зазначено, що Рава-Руська державна нотаріальна контора відмовляє гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало померлому, видане в цілому 26 лютого 2021 року за реєстровим №110 неповнолітній дочці померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України (арк. спр. 12, том 1).

Саме у зв`язку з виданням свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке належало померлому ОСОБА_4 , неповнолітній дочці померлого ОСОБА_2 , було порушено право позивача на спадкування після смерті її сина, однак в даному випадку, позивач не оскаржує видачу такого свідоцтва.

Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Зважаючи на обрання позивачем зазначеного вище способу захисту, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що такий спосіб захисту не буде ефективним та належним для захисту та відновлення прав позивача на спадкове майна, а тому з цих підстав у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною відмови Рава-Руської державної нотаріальної контори у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину належить відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Рава-Руської державної нотаріальної контори видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про нотаріат» дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вчиняються нотаріусом і належать до його компетенції, а тому суд не може зобов`язати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання Рава-Руської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину за законом належить відмовити з викладених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 79, 81, 82, 89, 141, 229, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_2 , про визнання незаконною відмови у вчиненні нотаріальних дій та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), юридична адреса: 80316, м.Рава-Руська, вул.Я.Мудрого, 3, Львівського (колишнього Жовківського) району, Львівської області, .

Третя особа: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів), юридична адреса: 79000, м.Львів, пл.Шашкевича, 1, Львівська область, .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повне рішення суду складено 03.10.2022 року.

Суддя: Олещук М. М.