Справа № 211/12/22
Провадження № 2/211/1886/22
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.,

при секретарі Андрійченко А.Ю.,

за участю: позивача за первісним позовом ( відповідача за зустрічним позовом ) ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом ( позивача за зустрічним позовом ) ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, вказавши, що вона з 08.08.2014 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.11.2020.

Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем.

Відповідач зобов`язаний за законом надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

15.02.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.04.2022 до суду поштою надійшла зустрічна позовна заява про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з відповідачем за первісним позовом та перебуває на його повному утриманні.

27.06.2022 позивач за первісним позовом подав додаток до позовної заяви.

08.07.2022 ухвалою суду прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, постановлено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

21.07.2022 позивач за первісним позовом скористалася правом подання відзиву на позовну заяву та подала відзив на зустрічний позов, просила відмовити у задоволенні зустрічного позову.

10.08.2022 представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 подано до суду відповідь на відзив, згідно якого просить у задоволенні первісного позову відмовити, стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5 .

12.08.2022 ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що донька перебуває на її утриманні, її колишній чоловік нічим не допомагає. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Глазунова А.М. у судовому засіданні на задоволенні первісного позову наполягала, просила відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні зустрічного позову наполягав у повному обсязі, просив його задовольнити, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що донька з народження проживає з ним та перебуває на його утриманні, колишня дружина ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дитини. У задоволенні первісного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 адвокат Шемет І.О. у судовому засіданні на задоволенні зустрічного позову наполягав, просив відмовити у задоволенні первісного позову.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона приходиться матір`ю ОСОБА_1 . Онука мешкає з батьком, ОСОБА_3 , з народження. ОСОБА_5 від народження до 9 місяців мешкала разом з батьком та матір`ю. У подальшому ОСОБА_1 пішла та дитина залишилась проживати з батьком. Вона та свекруха, ОСОБА_8 , допомагали йому з дитиною, особливо, коли він був на роботі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона приходиться матір`ю ОСОБА_3 . Її онука, ОСОБА_5 , проживає разом з батьком ОСОБА_3 . Онука проживає по черзі, з батьком 5 днів на тиждень, 2 дні з матір`ю. Коли ОСОБА_1 пішла з сім`ї, дитина залишилась проживати разом з батьком, вона та теща допомагали йому доглядати за онукою. Наразі ОСОБА_1 забирає онуку періодично до кризового центру.

Вислухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з 08.08.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 6 - копії свідоцтв про шлюб, про народження)

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.11.2020, яке не оскаржене та набрало законної сили 22.12.2020, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 5).

Відповідно до довідки № 18 від 30.12.2021, виданої ТОВ «Нова-Ком», за адресою: АДРЕСА_4, зареєстровано 3 особи: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власник; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно акту від 07.02.2022 (а.с. 20 - копія акту) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2013 року по 22.12.2021 та знаходилася на утриманні батька.

Згідно акту від 07.02.2022 (а.с. 21 - копія акту) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 22.12.2021 по сьогоднішній день та знаходилася на утриманні батька без матері.

Згідно акту від 09.06.2022 (а.с. 38 - копія акту) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 2013 року по травень 2020 року разом з мамою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно акту від 02.06.2022 (а.с. 46 - копія акту) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , з 2021 року по теперішній час з мамою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та знаходиться на її утриманні.

У провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 214/1622/22 за позовом ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_10 , до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Довгинцівської районної в місті ради, про визначення місця проживання дитини (а.с.95-101).

Згідно довідки від 30.08.2022 № 114, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.06.2022 по теперішній час перебуває разом зі своєю дитиною: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у комунальному закладі «Кризовий центр для жінок, постраждалих від насильства в сім`ї, «З надією в майбутнє» Криворізької міської ради» (а.с. 125). Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 з 02.09.2022 не перебуває у закладі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже, із вищевказаних норм законодавства слідує, що право на стягнення аліментів з другого із батьків має той із них, з ким проживає дитина, у разі відсутності домовленості між ними про сплату аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з частинами 2, 3 статті 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікунами) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 160 ч. 1 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до довідки № 18 від 30.12.2021, виданої ТОВ «Нова-Ком», малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , за вказаною адресою також зареєстровані її бабуся, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Як вбачається з пояснень свідків, переважно малолітня ОСОБА_5 проживає з батьком - 5 днів на тиждень, 2 дня на тиждень - проживає з матір`ю. При цьому до подання позову до суду, тобто до 06.01.2022, спору про місце проживання дитини і стягнення аліментів між сторонами не було, місце проживання дитини після розлучення сторін судом не встановлювалося.

Як вбачається з наданих сторонами доказів, малолітня ОСОБА_5 одночасно проживає і з батьком, і з матір`ю по різних адресах, та перебуває на утриманні обох одночасно.

Виходячи з чого, суд вважає, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_3 не надали суду належних та допустимих доказів, не довели у судовому засіданні факт того, що ОСОБА_5 проживає саме з матір`ю чи батьком. Суд бере до уваги також той факт, що ОСОБА_1 не спростувала у судовому засіданні твердження ОСОБА_3 , що його колишня дружина пише заяву у кризовому центрі, що дитина разом з нею, але потім відвозить та віддає її йому.

Крім того, ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами те, що вона самостійно утримує доньку, тому до твердження ОСОБА_1 стосовно того, що дитина перебуває лише на її утриманні, суд відноситься критично. Також суд відноситься критично до наданої суду копії довідки з навчального закладу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи інтереси дитини, те, що малолітня ОСОБА_5 проживає по черзі з обома батьками, перебуває на утриманні обох батьків, та за відсутності належних та допустимих доказів про те, що дитина проживає тільки з одним із батьків та перебуває на його утриманні, окрім того у провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 214/1622/22 за позовом ОСОБА_3 , інтереси якого представляє ОСОБА_10 , до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Довгинцівської районної в місті ради, про визначення місця проживання дитини, рішення по справі не ухвалено, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача за первісним позовом, так і для стягнення аліментів з відповідача за зустрічним позовом, тому первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають.

При цьому суд заважує, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не позбавлені права звернутися повторно до суду з позовом про стягнення аліментів у разі зміни обставин, які стали підставою для відмови в позовах.

Оскільки позивач за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом звільнені від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, суд -

вирішив:

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Витрати віднести за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 26.09.2022.