ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування права власності та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування права власності та визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач позичила відповідачу 30000 доларів США, що на день укладання договору складало 151500 грн. Ці гроші відповідач брав для придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач випадково дізналася, що 10.10.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ерсте Банк» було укладено договір іпотеки, який оформлений 10.10.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А.

Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира за адресою АДРЕСА_1 . Для позивача це стало несподіваним, оскільки відповідач при укладанні з нею договору позики зазначив, що у разі покупки квартири, вона буде передана позивачу в заставу до моменту повного розрахунку.

10 жовтня 2007 року відповідач придбав квартиру за адресою АДРЕСА_1 . В цей же день між сторонами укладено договір застави, відповідно до якого ОСОБА_2 передав позивачу майно, а саме квартиру за вищевказаною адресою.

Позивач вказує, що майнові відносини між нею та відповідачем ОСОБА_2 виникли раніше, ніж між останнім та ПАТ «ЕРСТЕ Банк».

Отже, ОСОБА_2 не мав права передавати вже заставлене майно третім особам, тому укладений між ним та банком договір іпотеки є фіктивним з огляду на положення ст.234 ЦК України. Строк повернення позики вже настав, проте відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 10.10.2007 року № 014/3729/74/05444/1, який укладений між ПАТ «ЕРСТЕ Банк» та ОСОБА_2 .

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи щодо реєстрації Договору договір іпотеки від 10.10.2007 року № 014/3729/74/05444/1, який укладений між ПАТ «ЕРСТЕ Банк» та ОСОБА_2 .

Звернути стягнення на майно, яке було предметом застави, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування права власності та визнання права власності задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 10.10.2007 року № 014/3729/74/05444/1, який укладений між ПАТ «ЕРСТЕ Банк» та ОСОБА_2 .

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи щодо реєстрації Договору договір іпотеки від 10.10.2007 року № 014/3729/74/05444/1, який укладений між ПАТ «ЕРСТЕ Банк» та ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження 5814381.

Звернуто стягнення на майно, яке було предметом застави, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 та ПАТ «ЕРСТЕ Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 4405 грн. 00 коп.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» у задоволенні заяви про визнання правонаступником відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування права власності та визнання права власності.

Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» у задоволенні заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування права власності та визнання права власності.

Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування права власності та визнання права власності.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп, які не є учасниками справи, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 безвідсоткову позику в сумі 151500,00 грн., що еквівалентно 30000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язати повернути позику у визначений договором строк, тобто до 10 вересня 2017 року.

Відповідно до п.1.2 договору, позичальник отримав позику для покупки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.5.1 договору, забезпеченням виконання зобов`язання за цим договором є передача в заставу майна квартири, яка знаходиться: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу від 10 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А., згідно якого покупець ОСОБА_2 купив у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .

10 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 (заставодержатель) та ОСОБА_2 (заставодавець) було укладено договір застави нерухомого майна, який відповідно до п.1.1 забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають із договору позики від 10.09.2007 року, укладеного між заставодержателем та заставодавцем.

Відповідно до п.1.2 договору застави, заставодавець передає у заставу належний йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу майно квартира за адресою АДРЕСА_3 .

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 від 10.04.2018 року вбачається, що реєстратором приватний нотаріус Орлов О.А. 14.07.2010 року зареєстровано обтяження іпотека, підстава: договір іпотеки, № 014/3729/74/05444/1 від 10.10.2007 року, іпотекодержатель ВАТ «Ерсте Банк», іпотекодавець ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, істотними умовами кредитного договору, відповідно до закону, є умови про предмет договору, строк його дії, розмір процентів, умови видачі кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За положенням ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку», в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ Ерсте Банк було укладено кредитний договір №014/3729/74/05444 на умовах, передбачених кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ Ерсте Банк був укладений договір іпотеки №014/3729/74/05444/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А., за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру в АДРЕСА_1 .

10 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А., в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна зареєстрована заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 5815096 та 14.07.2010 року в Державному реєстрі іпотек зареєстрована іпотека за реєстраційним номером обтяження 5814381.

Встановлено, що 29 квітня 2013 року АТ Ерсте Банк, які є правонаступником ПАТ Ерсте Банк, було перейменовано на ПАТ Фідокомбанк. Правонаступником ПАТ Фідокомбанк є ПАТ Фідобанк.

Як вбачається із абзацу 3 пункту 1.1 статуту ПАТ Фідобанк, затвердженого рішенням загальних зборів від 11 серпня 2015 року (протокол № 76), 30 жовтня 2013 року на підставі рішення загальних зборів Акціонерів ПАТ Фідобанк був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого ПАТ Фідобанк було передано усе майно ПАТ Фідокомбанк, які є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ Ерсте Банк (а.с. 87-91).

Отже, на час ухвалення оскаржуваного рішення суду 19 липня 2019 року, ПАТ Фідобанк були правонаступником кредитора - іпотекодержателя ПАТ Ерсте Банк.

ПАТ Фідобанк - кредитор на час ухвалення рішення суду не був залучений до участі у справі у якості співвідповідача.

12 січня 2021 року між ПАТ Фідобанк та апелянтом ТОВ Фінансова компанія Есаймент було укладено договір № GL1N319233 про відступлення прав вимоги, за яким останні набули права вимоги, в тому числі за кредитним договором №014/3729/74/05444, укладеним між ПАТ Ерсте Банк та ОСОБА_2 , який у свою чергу забезпечений договором іпотеки № 014/3729/74/05444/1 від 10.10.2007 року (а.с. 73-74).

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України (у редакції Кодексу, чинній на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України(у редакції Кодексу, чинній на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71).

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на предмет і підстави поданого позову, неповно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначився належним чином із колом відповідачів, які повинні відповідати за цими позовними вимогами.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, зазначивши відповідачами ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «ЕРСТЕ Банк».

Суд першої інстанції, усупереч нормам процесуального та матеріального права, не врахував, що вирішення спору про визнання недійсним іпотеки та зняття заборони на предмет іпотеки квартири в АДРЕСА_1 , стосувалося прав та законних інтересів ПАТ Фідобанк, які не були залучені до участі у справі в якості відповідача на час ухвалення судом оскаржуваного рішення, і ухваленим рішенням вирішені питання про права, інтереси та обов`язки банку, правонаступниками якого є апелянт ТОВ Фінансова компанія Есаймент.

Оскаржуване рішення суду від 16 грудня 2015 року, відповідно, порушує права апелянта ТОВ Фінансова компанія Есаймент, як нового кредитора, на підставі договору № GL1N319233 від 12 січня 2021 року, укладеного між ТОВ Фінансова компанія Есаймент та ПАТ Фідобанк.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 200/21840/15-ц.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь апелянта підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі апеляційної скарги в розмірі 13 215 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ЕРСТЕ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування права власності та визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп судовий збір у розмірі 13 215 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: