Справа № 468/867/22-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.09.2022 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Муругова В.В., за участю секретаря Рафальської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу № 468/867/22-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна; Горохівський відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що в серпні 2022 року він дізнався про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в сумі 5984,78 грн. При цьому позивач вказує, що жодних повідомлень чи вимог про сплату заборгованості, розрахунків заборгованості він не отримував. Крім того, позивач вказує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 визнана нечинною постанова КМУ від 26.11.2014 року №662, якою внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, щодо можливості стягнення за кредитними договорами. Також, позивач вважає, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

На підставі викладеного, позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Солонець Т.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 5984,78 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Позов надійшов до суду 25.08.2022 року.

30.08.2022 року за відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також витребувані додаткові докази в учасників.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач не забезпечив явку до суду свого представника, про час слухання справи неодноразово повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов.

Від відповідача на виконання ухвали про витребування доказів надійшли додаткові докази.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Заявлений позивачем в позові в якості третьої особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. до суду не з`явилася, пояснень на позов не надала, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Від неї не надходили витребувані ухвалою про відкриття провадження у справі докази.

Заявлений позивачем в позові в якості третьої Горохівський відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не забезпечив явку до суду свого представника, пояснень на позов не надавав, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням.

Оскільки ухвала суду про витребування додаткових доказів виконана не всіма учасниками, суд відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України вирішив здійснити розгляд справи за фактично наявними в ній доказами.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.02.2022 року; копію заяви про примусове виконання рішення; копію виконавчого напису від 22.12.2021 року №28622; копію виписки з рахунка; копію виписки з рахунка; копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; копію договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 року з додатками; копію реєстру боржників), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг.

Договір був укладений шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 09.04.2014 року.

26.10.2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладений договір факторингу №РВ-2021-26/10, за яким АТ КБ «ПриватБанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №SAMDNWFC5 від 09.04.2014 року в сумі 5934,78 грн.

22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. за заявою ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 28622 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №SAMDNWFC5 від 09.04.2014 року у сумі 5984,78 грн.

На підставі виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем було відкрите виконавче провадження.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачена можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, та для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлені такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Натомість відповідно до постанови Верховного Суду від 29.01.2019 року по справі №910/13233/17 Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 в редакції від 29.11.2001 року не передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за кредитними договорами, крім договорів, які були нотаріально посвідченні, що передбачає п.1 Переліку.

Натомість в даному випадку суду не надано доказів того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, а складений в простій письмовій формі договір не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, про що вказано в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року №757/24703/18-ц.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 31.10.2018 року по справі №308/11193/16-ц вказав, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

При цьому, позивач вказував, що нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог кредитора, на спростування цього, а також на підтвердження того, що позивач отримував повідомлення про наявність заборгованості та про необхідність її погашення, суду доказів також не надано, натомість відповідно до постанови Верховного Суду від 10.11.2021 року №758/14854/20 провадження №61-15111св21 учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Таким чином, вчиняючи 22.12.2021 року виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що не було доказів направлення повідомлення боржнику про наявність боргу, що спростовувало безспірність заявленої кредитором суми заборгованості, та на те, що внаслідок визнання нечинною постанови КМУ від 26.11.2014 року №662, якою внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, щодо можливості стягнення за кредитними договорами на час вчинення виконавчого напису не передбачалась можливість стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості за кредитними договорами, які не були нотаріально посвідченні при укладенні.

За таких обставин, достатніх підстав для вчинення виконавчого напису не було, тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.02.2020 року №643/2870/18 позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином позивач за подібною категорією позовів звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору відповідно до ставок, визначених п.п.1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною виконавчий напис за реєстровим номером 28622 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у сумі 5984 (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 78 копійок за кредитним договором №SAMDNWFC5 від 09.04.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем та третіми особами апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (Стельмаха, 9 офіс 203 м. Ірпінь, ідентифікаційний код 35017877).

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна ( АДРЕСА_2 );

Горохівський відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Воз`єднання, 8 м. Горохів Волинської області).

Повне судове рішення складене 28.09.2022 року.

суддя: