Справа № 195/1296/18
У Х В А Л А

іменем України

23.09.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Дєєвої Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики -

В С Т А Н О В И В :

Заявник подав до суду заяву про відстрочення на 12 місяців виконання заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року ухваленого у цивільній справі № 195/1296/18 (2/195/522/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 100 000,00 грн. та штраф в сумі 10 000,00 грн..

Заявник обгрунтовує свої вимоги тим, що вищевказане рішення суду набрало законної сили і знаходиться на примусовому виконанні. Втім, виконати його зараз неможливо, оскільки 27.02.2022 року він був мобілізований і знаходиться на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною довідкою командира частини.

Відповідач (боржник) ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача (стягувача) адвокат Івахненко О.О. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Проти заявлених вимог заперечують в повному обсязі, так як вважають їх необгрунтованими, не підтвердженими ніякими доказами, які є обмежуваними обставинами, що унеможливлюють виконання рішення суду, та просять відмовити у задоволенні даної заяви.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали даної справи, приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2018 року ухваленого у цивільній справі № 195/1296/18 (2/195/522/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 100 000,00 грн. та штраф в сумі 10 000,00 грн. та судового збору в сумі 1452,40 грн. задоволено.

Відповідач (боржник), звернувшись до суду із заявою про відстрочення вказаного заочного рішення суду, додав до заяви довідку на підтвердження перебування його на військовій службі з 27.02.2022.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначалося вище, у заяві про відстрочення виконання судового рішення ОСОБА_1 вказує, що виконати рішення суду зараз неможливо, оскільки 27.02.2022 року він був мобілізований і знаходиться на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною довідкою командира частини

Слід зауважити, що сам по собі факт того, що відповідач мобілізований до ЗСУ не звільняє останнього від відповідальності за рішеннями судів України. Проте і відповідач, і позивач знаходяться в однакових умовах, адже воєнний стан запроваджено на всій території України. Служба відповідача у ЗСУ може бути підставою для зупинення виконавчих дій за наявності підстав, визначених статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження», а не підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Статтею 34 Закону України Про виконавче провадження передбачено, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: 1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
Окрім того, згідно з вимогами заяви відповідач просить відстрочити виконання рішення на 12 місяців з дня постановлення відповідної ухвали, тоді як приписи ч. 5 ст. 435 ЦПК України передбачають, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, тобто рішення від 06.12.2018.

Отже, суд вважає, що відповідач не довів того, що існують обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі «Shmalko v. Ukraine» від 20 липня 2004 року, § 84 рішення у справі «Fuklev v. Ukraine» від 7 червня 2005 року, § 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine» від 15 жовтня 2009 року).

З огляду на зазначене, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у цивільній справі справі № 195/1296/18 (2/195/522/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики немає.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 260, 261, 353, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у цивільній справі справі № 195/1296/18 (2/195/522/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.А.Кондус

23.09.2022