Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2022 Справа №607/7442/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача адвоката Сампари Н. М., представника відповідача адвоката Дрозди В. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , у якій просить стягнути з ОСОБА_2 у її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 7 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 15.12.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що між сторонами 31.08.1996 року народження було укладено шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.02.2022 у справі № 607/21669/21. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 . З моменту розірвання шлюбу донька проживає разом з позивачкою, усі витрати на її утримання повністю покладені на неї. ОСОБА_1 щоденно дає своїй дочці кишенькові гроші в розмірі 50 грн., також самостійно оплачує заняття дочки у дитячій студії творчості « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які відбуваються два рази на тиждень, вартість одного заняття 150 грн. У ОСОБА_3 хронічний тонзиліт, через дане захворювання за призначенням та рекомендацією лікаря 2 рази в рік дитина проходить процедури в приватній клініці «Лорімед». За один раз необхідно пройти 7-10 процедур, вартість однієї процедури 150 грн. Позивачка вказує, що з ОСОБА_2 було досягнуто згоди про добровільну матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної дочки у розмірі 7000 грн., вона відкрила рахунок у банку з цією метою, проте грошових коштів від відповідача жодного разу не надійшло. Також позивачка повідомляє, що вже зверталася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, проте вказана позовна заява залишена без руху ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.12.2021.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що визнає позовні вимоги частково, а саме на суму 1372 грн., що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що відколи вони з позивачкою стали проживати окремо, відповідач надає доньці періодично гроші, у середньому до 2000 грн. щомісяця, а також купляв їй речі, в тому числі одяг. Пояснює, що немає змоги плати аліментів у розмірі 7000 грн. щомісяця, оскільки його дохід за 2021 рік становить 135 000 грн. Також відповідач піклується та допомагає матеріально своїм батькам, в яких він є єдиною дитиною матері ОСОБА_4 , 1954 р. н., батькові ОСОБА_5 , 1952 р. н., який є інвалідом першої групи.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила про те, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину. Зазначає, що періодичне надання коштів на утримання малолітньої дочки є нічим не підтверджене та голослівне, відповідачем доказів не надано, тоді як витрати матері на утримання дитини є реальним та підтвердженими, а разом з тими надмірно важкими для тільки одного з батьків. Вказала, що батьком не надано будь-яких доказів участі в утриманні дитини, не надано квитанцій про перерахунок коштів, чеків про придбання товарі, одягу, ліків, іграшок, продуктів харчування. Факт утримання батька, який є особою з інвалідністю І групи загального захворювання та матері пенсіонерки не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Посилання на надання відповідачем батькам матеріальної допомоги, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач зазначає, що мама відповідача є пенсійного віку і їй призначена пенсія за віком, а батько є особою з інвалідністю І групи, який теж отримує виплати по інвалідності. Вказує, що ОСОБА_2 є молодою особою, працездатного віку з задовільним станом здоров`я, а відтак відсутні постави з яких він міг би не забезпечувати спільну дочку.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сампара Н. М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить стягувати аліменти з 15.12.2021 року, оскільки позивач раніше зверталась до суду із позовом про стягнення аліментів, який 15.12.2021 року був залишений без руху, а в подальшому без розгляду.

Представник відповідача адвокат Дрозда В. П. у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, а саме визнав стягнення аліментів у розмірі 1372 грн. з моменту подачі даної позовної заяви. Заперечив щодо стягнення аліментів з 15.12.2021 року, оскільки відповідач не ухилявся від сплати аліментів, в той час як позов позивача був залишений без розгляду з причин незалежних від відповідача

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає часткового задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року у справі № 607/21669/21 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Відповідно до довідки про доходи № 8, ОСОБА_1 за основним місце роботи працює на посаді провідного інженера у Державному підприємстві «Тернопільський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», за січень 2022 року нараховано зарплати 13 098 грн.

Згідно довідки виданої дитячою студією творчості « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_3 відвідує заняття у нашій дитячій студії творчості « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Як вбачається з довідки від 15.02.2022 №02-09/37. ОСОБА_3 навчається у Тернопільській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 19 та є ученицею 5-А класу. Батько дитини ОСОБА_2 участі у вихованні дочки не бере та не цікавиться навчальним процесом дитини.

Відповідно до консультативного висновку лікаря-отоларинголога від 06.03.2019 р. Медичного центру «Лорімед», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз хронічний некомпенсований тонзиліт, рекомендовано курс лазеротерапії на піднебінні мигдалики; тубус-кварц на піднебінні мигдалики № 5; курс санації лакун мигдаликів.

Згідно консультативного висновку лікаря-отоларинголога від 12.06.2019 р. Медичного центру «Лорімед», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз хронічний тонзиліт, рекомендовано хлорофілітп спиртовий 1 ст.л./ст. води полоскати горло 3 р/д до 5 днів; тонзилотрен по 1 таб 3 р/д розсмоктувати 10 днів.

Відповідно до консультативного висновку лікаря-отоларинголога від 12.02.2020 р. Медичного центру «Лорімед», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено діагноз хронічний тонзиліт, рекомендовано операція двобічна тонзилектомія в плановому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є фізичною особою-підприємцем та сплачує податки.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої доньки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що відповідач є молодою особою працездатного віку, здійснює підприємницьку діяльність, у зв`язку із чим отримує дохід, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 3 000 гривень, щомісячно починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Щодо вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів за минулий період, зокрема із 15.12.2021 суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Тобто, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим лише за умови, що особа, яка звертається із вимогою про стягнення аліментів, вживала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини, та надав докази на підтвердження зазначених обставин.

Однак, позивачка ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів на підтвердження звернення до відповідача ОСОБА_2 із вимогою про стягнення аліментів починаючи з 15.12.2021 та вжиття нею заходів щодо одержання аліментів, а також доказів про ухилення відповідача від сплати аліментів за попередній період, а саме з 15.12.2021.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для стягнення із відповідача аліментів за минулий період починаючи з 15.12.2021, а тому вимоги позивачки у цій частині не підлягають до задоволення.

Враховуючи, що позивач пред`явила позов 15.06.2022, що вбачається з матеріалів справи, а тому суд присуджує стягнення аліментів саме з вказаної дати.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 992,20 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2022, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,20 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич