Номер провадження: 22-ц/813/7365/22
Справа № 522/3329/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_4 ) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, стягнення судових витрат, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Домусчі Л.В. 03 червня 2022 року у м. Одеса,

встановила:

14 лютого 2022 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_4 ) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, стягнення судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2022 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення недоліків позову.

У зв`язку із не усуненням позивачем у вказаний строк недоліків позовної заяви, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що даний спір є майновим і по справі має бути сплачений судовий збір як за позов майнового характеру.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно положень статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку із тим, що спір стосується оскарження договору щодо відступлення майнових прав щодо нерухомості, а отже, судовий збір має бути сплачений як за майнову вимогу.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначаються ст. 175 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

За ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: 9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; 10) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір не повинен обмежувати право заявника на доступ до правосуддя, його розмір має бути розумним. Разом з цим судовий збір виконує роль обмежувального заходу, який попереджає подання необґрунтованих й безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Відповідно до усталеної судової практики у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК України 2004 року (пункту 10 частини першої статті 176 ЦПК в діючій редакції) за загальною сумою всіх вимог (пункт 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним Договору відступлення права вимоги за Договором №615 «Про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006 року» від 28.11.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без застосуванням наслідків його недійсності.

Так, позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 не мав права на укладення Договору відступлення права вимоги, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Враховуючи викладене та з огляду на зміст спірних правовідносин, колегія суддів не погоджується із висновком суду про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору №615 «Про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006 року» від 28.11.2019 року у даному випадку мають майновий характер, оскільки спір у справі стосується оскарження договору щодо відступлення майнових прав щодо нерухомості, проте позивачем не заявлені вимоги про застосування наслідків недійсності цього правочину. А отже, судовий збір має бути сплачений як за немайнову вимогу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без руху з підстави необхідності сплати судового збору як за майнову вимогу, та, у наступному - повернення ОСОБА_1 позовної заяви з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. ч.2 ст. 369, 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2022 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_4 ) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, стягнення судових витрат - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 вересня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе