ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року м. Чернівці

Справа № 727/3840/22

Провадження №22-з/822/671/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І.М.,

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.,

секретар: Петранюк Ю.Т.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Чернівецький міський голова Клічук Роман Васильович, Чернівецька міська рада, Комунальне підприємство «Міжнародний аеропорт «Чернівці» імені Леоніда Каденюка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 липня 2022 року, головуючий у І-й інстанції Бойко М.Є, повний текст ухвали складено 08 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецького міського голови Клічука Р.В., Чернівецької міської ради, Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Чернівці» імені Леоніда Каденюка» (далі КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка) про визнання незаконним та скасування розпоряджень Чернівецького міського голови, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 липня 2022 року провадження у даній справі закрито.

Відповідно до вимог статті 256 ЦПК України розяснено позивачеві, що розгляд його позовних вимог віднесено до юрисдикції господарських судів.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та винесені в результаті неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що підстава для розірвання трудового договору, викладена у п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, стосується тільки членів виконавчого органу господарського товариства (тобто є підставою для звільнення, яка застосовується лише по відношенню до директорів, членів правління тощо) та прямо пов`язана з нормою ч. 3 ст. 99 ЦК України, відповідно до якої повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень, та визначальними за таких обставин є саме корпоративні правовідносини.

Звільнення у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України застосовується до посадових осіб господарських товариств, яким Чернівецька рада не являється. В свою чергу, позивач не є спеціальним суб`єктом, щодо якого може бути застосована така норма.

У відзиві на апеляційну скаргу Юзьків М.І., який діє в інтересах Чернівецької міської ради та Чернівецького міського голови, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує на те, що при розгляді спору щодо розірвання трудового договору за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України має значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством та установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення, що підтверджує висновок про належний розгляд справи в порядку господарського судочинства. Такі висновки послідовно висловлювались ВП Верховного Суду у постановах від 13 жовтня 2020 року та від 12 січня 2021 року (№683/351/16-ц та №127/21764/17).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищезазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи, припинені за пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, фактично оскаржує рішення органу управління (власника) щодо такого припинення, а інші позовні вимоги є похідними, отже, даний спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Чернівецького міського голови від 02 грудня 2020 року № 461-к «Про призначення ОСОБА_1 директором КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка» Кірєєва І.А. призначено директором вказаного підприємства, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці, за трудовим контрактом на термін з 02 грудня 2020 року по 01 грудня 2023 року, за його згодою.

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 14 квітня 2022 року № 496-к «Про припинення повноважень директора КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка», керуючись ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та враховуючи стратегічну важливість в умовах воєнного стану КП«МА «Чернівці» імені Леоніда Каденюка», з метою недопущення ризиків зниження ефективності управління ним, припинено повноваження директора аеропорту ОСОБА_1 .

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 14 квітня 2022 року № 497-к «Про звільнення ОСОБА_1 - директора КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка», враховуючи розпорядження міського голови «Про припинення повноважень директора КП «Міжнародний аеропорт «Чернівці» імені Леоніда Каденюка», ОСОБА_1 звільнено з посади директора КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка» з 14 квітня 2022 року у зв`язку з припиненням його повноважень.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Разом з тим, стаття 20 ГПК України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом частини першої статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У цій справі слід з`ясувати чи даний спір за своєю правовою природою та правовими наслідками належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами, чи є трудовим спором та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 21 КЗпП України вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Порядок призначення та звільнення з посади працівника, в тому числі керівника, визначено відповідними нормами КЗпП України.

Трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.

Підставою звільнення ОСОБА_1 , як директора КП «МА «Чернівці» ім. Леооніда Каденюка», зазначено пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Частиною 3 статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Тобто пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України кореспондується з положеннями частини третьої статті 99 ЦК України.

Зміни до статті 41 КЗпП України, а саме доповнення цієї статті пунктом 5, внесено Законом України від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів», який набрав чинності з 01 червня 2014 року. Згідно з пояснювальною запискою до проекту вказаного Закону передбачається, що така підстава розірвання трудового договору забезпечить «можливість розірвання трудового договору без наведення підстав при припиненні повноважень посадових осіб», а в якості компенсації для захисту інтересів останніх гарантує мінімальний розмір вихідної допомоги в розмірі середньої заробітної плати за шість місяців.

Отже, здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта права на усунення від посади відповідно до статті 99 ЦК України можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачене Статутом, і як підстава такого звільнення може бути зазначене посилання на пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України

При розгляді спору щодо розірвання трудового договору за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України має значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством та установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення, що підтверджує висновок про належний розгляд справи в порядку господарського судочинства. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021року у справі №753/17776/19.

У мотивувальній частині Рішення № 1-рп/2010 Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням ТОВ «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України зазначено, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин, юридичній особі приватного права, органу управління, учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

За змістом положень частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Відповідно до Статуту КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка» є комунальним унітарним підприємством, що засноване на власності територіальної громади м. Чернівців, представницьким органом якої є міська рада (власник).

Підприємство є самостійним господарюючим суб`єктом, який має статус юридичної особи, у своїй діяльності керується Законами України, нормативними актами Верховної Ради України і Кабінету Міністрів України, рішеннями Чернівецької міської ради та виконавчого комітету Чернівецької міської ради, іншими нормативно-правовими актами України, а також цим Статутом.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. Статуту КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка» (далі Статут) управління Підприємством здійснюється відповідно до чинного законодавства України та цього Статуту на основі поєднання прав Власника та уповноваженого ним органу щодо господарського використання його майна і принципів самоврядування трудового колективу. Власник здійснює свої права з управління Підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи. Власник здійснює своє право з управлінням майном Підприємства і фінансування Підприємства через департамент житлово-комунального господарства міської ради.

Згідно з п.п. 7.4., 7.5. Статуту загальне керівництво фінансово-господарською діяльністю Підприємства здійснює директор, за винятком питань, віднесених до компетенції Власника або уповноваженого ним органу. Директор Підприємства призначається та звільняється з посади за розпорядженням міського голови. При призначенні на посаду з директором Підприємства укладається контракт.

Відповідно до Контракту від 02 грудня 2020 року № 22.36, укладеному між ОСОБА_1 та роботодавцем - Секретарем Чернівецької міської ради ОСОБА_3 , даний трудовий контракт є строковим трудовим договором, на підставі якого виникають трудові відносини між Керівником підприємства та секретарем міської ради. Керівник підзвітний Секретарю міської ради, департаменту житлово-комунального господарства міської ради у межах, встановлених законодавством, статутом підприємства та цим трудовим контрактом. Термін дії контракту з 02 грудня 2020 року по 01 грудня 2023 року.

Вищенаведеним спростовуються висновки суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин положення статті 99 ЦК України, адже в даному випадку саме спеціальними нормами КЗпП України регламентується припинення трудових відносин із працівником, а не частиною третьою статті 99 ЦК України, як вказує відповідач.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апелянта про те, що норма пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України стосується посадових осіб господарських товариств, яким не є КП «МА «Чернівці» ім. Леоніда Каденюка», а позивач не є спеціальним суб`єктом, щодо якого може бути застосована зазначена правова норма.

З огляду на викладене, спір у цій справі належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до статті 379 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 липня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30 вересня 2022 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді А.І. Владичан

І.Н. Лисак