№ 201/8572/20
провадження 2/201/138/2022
УХВАЛА

27 вересня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в особі головуючого -

судді Антонюка О.А.

з секретарем Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника відповідача про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 вересня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судове засідання від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Бобиль В.В. надійшло клопотання про зупинення провадження в цій справі через перебування цього відповідача на військовій службі в лавах Збройних сил України в режимі воєнного стану в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Представник відповідача наполягав на задоволенні вказаного клопотання, представник позивача фактично не заперечував проти цього, інші відповідачі клопотання підтримали, вказавши на його обгрунтованість.

З`ясувавши думку сторін та учасників спору, перевіривши матеріали справи та клопотання сторони відповідача, суд вважає можливим задоволення даного клопотання про зупинення провадження, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження по справі в разі: 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Судом, з`ясовано, що відповідач ОСОБА_2 взятий на військовий облік офіцерів запасу і йому вручене тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 від 22 грудня 2016 року та з 19 березня 2022 року дійсно перебуває на військовій служб у військовій частин НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на один місяць, 15 березня 2022 року цей термін дії воєнного стану Верховною Радою України було продовжено до 25 квітня 2022 року і 21 квітня 2022 року Верховною Радою України продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року. Далі Верховна Рада України ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»: строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Отже, станом на цей час строк дії воєнного стану в Україні в передбаченому законом порядку продовжено до 23 листопада 2022 року.

Судом також з`ясовано, що ОСОБА_2 має адвоката, який має повноваження на участь в цій справі від цього відповідача, цей його представник забезпечує належну правову допомогу йому і зобов`язаний в передбачений законом спосіб належним чином користуватися наданими процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки сторони, передбачені ЦПК України; перебування ж вказаного відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, обмежено на цей час терміном воєнного стану - до 23 листопада 2022 року, ОСОБА_2 перебуває в військовій частині в мсті Дніпрі. Справа розглядається тривалий час, неодноразово відкладався її розгляд саме через неявку відповідачів, породжується тяганина.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), встановлення певних термінів і інш. не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).
Приймаючи до уваги вказане, суд вважає можливим зупинити провадження в справі на час запровадженого воєнного стану, тобто до 23 листопада 2022 року.

При таких обставинах суд вважає, що клопотання ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню з урахуванням зазначених мотивів.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, ст. 182, 222, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів та судових витрат зупинити до 23 листопада 2022 року.

Ухвала набрала законної сили 27 вересня 2022 року.

Ухвалу в частині зупинення провадження може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -