Справа №:755/8721/22
Провадження №: 2/755/5722/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звільнення, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із даною позовною заявою до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звільнення, стягнення моральної шкоди.

Так, вивчивши надані матеріали позовної заяви, вважаю за необхідне подану заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків відповідно до ст.185 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Статті 175, 177 ЦПК України визначають вимоги до позовної заяви.

Так, зокрема, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В той же час, у відповідності до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В даному випадку, вбачається, що вказаний спір виник з трудових правовідносин, у зв`язку з порушенням прав позивача на звільнення із займаної ним посади.

Як зазначає у своїй заяві позивач, 03 жовтня 2011 року його було прийнято на посаду заступника директора з розвитку комунального підприємства «Дніпро-парксервіс» Дніпровської районної у місті Києві ради. При цьому, посилається на те, що 26 червня 20212 року та 25 липня 2012 року він звертався до Дніпровської районної у місті Києві ради із відповідними заявами про його звільнення із займаної ним посади.

Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем всупереч вищенаведених положень закону, в обґрунтування вказаних у заяві обставин, не надано суду в якості доказів, відповідного наказу від 03 жовтня 2011 року про призначення його на посаду заступника директора з розвитку комунального підприємства «Дніпро-парксервіс» Дніпровської районної у місті Києві ради, а також зазначених у позові заяв від 26 червня 20212 року та 25 липня 2012 року щодо прохання звільнити його із займаної посади.

В той же час, слід зауважити, що зазначені позивачем відомості щодо однієї із заяв про його звільнення, містять неточності стосовно її дати, а зокрема, року - 26 червня 20212 року, які також необхідно виправити, оскільки вказаний недолік позбавляє суд можливості в подальшому, у разі відкриття провадження у справі, встановити всі її фактичні обставини, а також їх взаємозв`язок у сукупності.

Крім того, у своїй позовній заяві, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 26 червня 20212 року по 01 серпня 2022 року.

Тобто вбачається, що в даному випадку, вказаний позивачем початок періоду, за який він просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, також містить неточності щодо його року, які необхідно виправити.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, відповідно до матеріалів наведеної справи, позивач не сплатив судовий збір за подання даного позову, посилаючись на те, що відповідно до закону, він звільняється від сплати судового збору за подання зазначеної позовної заяви, оскільки заявляє вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Однак, вбачається, що у наведеному позові, серед іншого, позивач також заявляє вимоги щодо зобов`язання відповідача звільнити його із займаної ним посади та стягнення на свою користь моральної шкоди.

Так, розмір та порядок сплати судового збору, а також звільнення від його сплати регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналізуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», можна зробити висновок, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання ними позову, в якому заявлено вимоги, саме щодо стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тобто, враховуючи вищенаведені норми закону, а також те, що серед вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач також заявляє і інші вимоги, які не є тими вимогами, за пред`явлення яких, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх інстанціях, відповідно до закону, то вбачається, що в даному випадку позивачу необхідно сплатити судовий збір за заявлені у позовній заяві вимоги: про стягнення моральної шкоди та зобов`язання звільнити його із займаної посади - на загальних підставах, в порядку та розмірі, як це визначено Законом України «Про судовий збір».

Вказані вимоги позивача мають майновий та немайновий характер.

За приписами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір, який становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи вищенаведені положення статей, ціну даного позову за вимогу про відшкодування моральної шкоди (5000 грн.), а також те що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481 грн., за пред`явлення вимоги, яка має майновий характер, позивачу необхідно сплатити 992,40 грн. та за вимогу немайнового характеру - 992,40 грн., що всього становить 1984,80 грн.

Зазначений судовий збір необхідно сплатити за наступними реквізитами Дніпровського районного суду м. Києва:

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026005

Код класифікації доходів бюджету 22030101

В той же час, слід зауважити, що відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Також відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до вимог ч. 2,4 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Зазначаючи про належність засвідчення копії суд вказує, що копія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з тим, вбачається, що додані до позовної заяви копії документів, всупереч вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Так, з урахуванням наведених норм закону, після усунення вищенаведених недоліків даного позову, позивачу необхідно подати до суду вказані документи, а також їх належним чином завірені копії, відповідно до кількості учасників справи.

За правилами ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, у відповідності до ст.ст. 175,185 ЦПК України, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, звільнення, стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати для виконання позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк