Провадження № 2/761/5727/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі судових засідань Путря Д.В.

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2021 р. ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача 5225,40 грн збитків за залиття квартири, витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, судовий збір в сумі 908,00 грн, комісію зі сплати судового збору 18,53 грн, 250,00 грн витрат по складенню акту від 15.03.2021 р., 2500,00 грн витрат за складення оцінки.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 15.03.2021 р. відбулось залиття квартири позивача через відсутність герметизації примикання між ванною та стіною у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач.

Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, складає 5225,40 грн.

В добровільному порядку відповідач збитки позивачу не відшкодовує.

Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, подав письмові заперечення. Вважає, що залиття квартири позивача 15.03.2021 р. не було.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч. 1 ст. 211 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 13.12.2021 року відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, показання свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.03.2002 р.

Власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2021 р.

Згідно акту комісії від 15.03.2021 р. , затвердженого управителем ВОП «Нивки», в ході обстеження встановлено залиття квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 внаслідок відсутності герметизації примикання між ванною та стіною. Пошкоджено наступні об`єкти: у кухні, площею 7,8 кв.м, частково пошкоджено стеля (флізелінова фарба), площа пошкодження - 2 кв.м, також частково пошкоджена стіна (флізелінова фарба), площа пошкодження - 5,5 кв.м; у ванній кімнаті, площею 2,0 кв.м, пошкоджена стеля (підвісна), площа пошкодження - 1,5 кв.м, частково пошкоджена стіна (флізелінова фарба), площа пошкодження - 1 кв.м; у санвузлі, площею 1,5 кв.м, пошкоджена стеля (підвісна), площа пошкодження - 1 кв.м, частково пошкоджена стіна (флізелінова фарба), площа пошкодження - 1 кв.м.

Свідок ОСОБА_3 (дружина позивача) пояснила суду, що була присутня при огляді 15.03.2021 р., відповідача в квартирі не було, зазначає, що працівники комісії спочатку не виявили будь-яких слідів залиття, потім побачили декілька капель води під ванною. Будь-яких заперечень до акту комісії свідок не вносила.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 р. у справі №761/12945/19.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Між тим, сторона відповідача не спростувала належними та допустимими доказами вину у залитті квартири позивача. Факт залиття квартири позивача підтверджується актом комісії від 15.03.2021 р.

Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна-внутрішнє оздоблення квартири АДРЕСА_1 вартість матеріального збитку без урахуванням ПДВ та без урахуванням зносу складає 5225,4 грн., а вартість матеріального збитку без урахуванням ПДВ та з урахуванням зносу складає 4604,56 грн.

Сторона відповідача не спростувала розмір збитків, внаслідок залиття квартири, який визначений звітом, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття грошові кошти збитків з урахуванням зносу в розмірі 4604,56 грн.

Стягнення шкоди з урахуванням зносу узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 10.01.2020 р. у справі № 499/1732/14-ц

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Термін «інших процесуальних дій» стосується вчинення учасниками справи, або особами, які не є учасником судового процесу, дій пов`язаних саме з процесом доказування (збір доказів, їх огляд та забезпечення) у справі. Встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом.

Суд приймає до уваги висновок Верховного Суду в постанові від 16 грудня 2020 року у справі №824/647/19-а, який зазначив, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку.

Оскільки замовлення звіту про незалежну оцінку відбулось за ініціативою сторони позивача до звернення до суду з позовом, відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача, як і відсутні підстави для стягнення витрат, пов`язаний зі складанням акту про залиття від 15.03.2021 р., оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком.

Розподіляючи судові витрати суд керується наступним.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ст.141 ЦПК України, потрібно стягнути на користь позивача з відповідача кошти судового збору в сумі - 908,00 грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

При цьому, відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

Дані висновки узгоджуються з практикою Верховного Суду викладеною у постанові від 15.09.2021 р. у справі №440/4206/19.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №1 від 02.09.2021 р., додаток №1 до договору, за яким розмір гонорару складає 5000,00 грн, квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 30.09.2021 р. на суму 5000,00 грн

Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач в заперечені просив відмовити у стягненні коштів правничої допомоги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи та об"єм виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), враховуючи ціну позову, обставини часткового задоволення позову, суд вважає можливим стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 кошти витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,0 грн.

На думку суду вказаний розмір витрат співмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 22, 23, 386, 1166 ЦК України, ст.ст 12, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 265 , 268, 273, 352, 354-355, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття грошові кошти збитків в розмірі - 4604 грн. 56 коп., витрати на правничу допомогу в сумі - 2000 грн. та судовий збір в сумі - 908 грн. 00 коп., а всього в розмірі - 7512 грн. 56 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення коштів матеріальної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Повне рішення виготовлено 23.09.2022 р.

Суддя: А.А.Осаулов