Ухвала

19 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 452/2096/20

провадження № 61-8794ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженням сільського голови Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області

від 29 жовтня 2018 року № 6-ос/к ОСОБА_1 призначено на посаду тимчасово виконуючого обов`язки директора Комунального підприємства «Дідове» Бабинської сільської ради (далі - КП «Дідове» Бабинської сільської ради).

22 січня 2020 року розпорядженням сільського голови від 15 січня

2020 року № 04-ос на підставі поданої заяви ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України.

При звільненні з позивачем не проведено розрахунку, а саме не виплачено заробітну плату, починаючи із вересня 2019 року по 22 січня 2020 року,

в сумі 69 732,10 грн та компенсацію за невикористану

відпустку - 6 044,28 грн, а також середній заробіток за час затримки розрахунку, який станом на час подання позову становив 90 367,15 грн.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд стягнути

з Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області

на свою користь заробітну плату, починаючи із вересня 2019 року

по 22 січня 2020 року, в сумі 69 732,10 грн та компенсацію за невикористану відпустку - 6 044,28 грн, а також середній заробіток за час затримки розрахунку, який станом на час подання позову становив 90 367,15 грн.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області

від 22 листопада 2021 року (у складі судді Казана І. С.) позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 54 183,31грн, компенсацію за невикористану відпустку - 6 044,28 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при

звільненні - 325 889,90 грн, а всього - 386 117,49 грн, із відрахуванням

з цієї суми встановлених законом обов`язкових податків і платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць в розмірі 14 942,60 грн

із загальної присудженої суми.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року

(у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.) рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду

від 28 червня 2022 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області

від 28 квітня 2021 року справу № 452/2096/20 призначено до розгляду

в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову в даній справі є вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи. Тобто ціна позову у загальному розмірі становить 166 143,53 грн (69 732,10 грн + 6 044,28 грн + 90 367,15 грн), яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 481 грн х 100 = 248 100 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа на підставі вимог закону відноситься до малозначних і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 274, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк