Справа № 355/91/22
Провадження № 2-з/355/21/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вищевказана заява Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», в якій заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна:

- земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :21:072:0072, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок загальною площею 55,0 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву заявник мотивує тим, що 19.09.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було укладено Договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :21:072:0072, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . В той же день, 19.09.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було укладено Договір дарування житлового будинку загальною площею 55,0 кв.м., який розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначені договори на думку Позивача, містять ознаки фраудаторності, тобто вчинені для уникнення звернення стягнення на вказане майно, в рахунок існуючого невиконаного грошового зобов`язання.

Позивач вважає, що наразі існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, з метою унеможливлення подальшого відчуження зазначеної нерухомості Відповідачами, з огляду на наступне.

13.02.2007 р. між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №28807С27 за умовами якого Банк надав Боржнику кредит у сумі 153 740,98 швейцарських франків, строком до 13.02.2028 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,24% річних.

В якості забезпечення виконання умов Кредитного договору Боржником, між Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки 2881086 від 02.06.2010 р., згідно якого ОСОБА_1 зобов`язалась нести солідарну відповідальність з Боржником за фінансовим зобов`язанням.

У зв`язку з неприйняттям ОСОБА_3 пропозиції Банку щодо реструктуризації боргу за кредитом, АТ «Укрексімбанк» був вимушений звернутись за захистом своїх інтересів до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення боргу за кредитним договором. 20.08.2021 р. вказана позовна заява була прийнята судом.

02.09.2014 Дарницьким районним судом м. Києва було відкрито провадження у справі 753/15547/14-ц за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Відповідно до матеріалів справи № 753/15547/14-ц, вищевказана ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на колишню адресу проживання відповідачів ( АДРЕСА_2 ).

В подальшому, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2015 р. за результатом розгляду справи 753/15547/14-ц за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з останніх було солідарно стягнуто заборгованість за кредитом у загальному розмірі 126 368,74 швейцарських франків та 1 079 239,38 грн.

З викладених обставин вбачається, що ОСОБА_1 на момент укладання оскаржуваних Договорів дарування (19.09.2014 р.), усвідомлювала наслідки невиконання зобов`язання за кредитним договором. Зокрема була обізнана про відкриття Дарницьким районним судом м. Києва провадження у справі № 753/15547/14-ц, про стягнення з неї боргу.

Варто зазначити, що відповідно до п. 1 оскаржуваних Договорів дарування вбачається, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи, що договір дарування в "розумінні статті 717 ЦК України є безвідплатним правочином, ОСОБА_1 безвідплатно відчужила своєму сину - ОСОБА_1 вищевказані об`єкти -нерухомості.

Про обставини укладання оскаржуваних договорів дарування Позивачу стало відомо 30.07.2021 р. під час розгляду Господарським судом м. Києва заяви ОСОБА_3 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (справа № 910/10606/21).

Таким чином строк позовної давності щодо вимог про визнання договорів дарування недійсними не сплив.

Просимо Суд також звернути увагу на наступні обставини. Згідно наданих ОСОБА_3 . Господарському суду м. Києва додатків до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, ОСОБА_1 23.09.2014 р. подарувала своєму сину ОСОБА_1 , 3Л (три четвертих) частини житлової квартири АДРЕСА_3 .

Цей правочин також є безвідплатними та вчиненим після відкриття провадження у справі № 753/12746/15-ц, про яке була обізнана Поручитель, що підтверджується повідомленням про отримання судової повістки 737) направленої Дарницьким районним судом м. Києва Поручителю.

Крім того, 25.07.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (її сином) було укладено Договір дарування житлового будинку загальною площею 239,7 кв. м., житловою площею 113,5 кв.м., зазначений в плані за літерою «Е» та господарські будівлі й споруди: вольєр за літерою «З», споруди № 1-3, І, який розташований за адресою, АДРЕСА_2 , який посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1083.

Також, 25.07.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Договір дарування земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :90:264:0037), яка розташована за адресою, АДРЕСА_2 , який посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-1082.

Тобто, протягом двох місяців (липень - вересень) 2014 р., і Позичальник і Поручитель за кредитним договором укладеним з Позивачем, подарували все своє нерухоме майно членам своєї родини.

Варто додати, що всі учасники цих правовідносин ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ) є членами однієї родини, а саме:

ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 є сином ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 .

На момент укладення вищевказаних договорів дарування всі члени даної родини були зареєстровані за однією адресою АДРЕСА_2 . Що вкотре підтверджує в їх спланованих діях умислу спрямованого на уникнення відповідальності за невиконання умов Кредитного договору №28807С27 від 13.02.2007.

АТ «Укрексімбанк» вважає, що накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яке є предметом оскаржуваних договорів дарування, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Адже, незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, так як у випадку відчуження ОСОБА_1 вищевказаного майна, виконання рішення суду про визнання недійсними договорів дарування стане неможливим. При цьому обрані види забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав Відповідача 2, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним, а заборона вчинення реєстраційних дій виключає можливість здійснення будь яких дій щодо нерухомого майна з боку третіх осіб.

Розглянувши зазначену заяву, без виклику сторін та без технічної фіксації процесу, відповідно до ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст.197 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частин першої, другою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктам 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчинення певних дій.

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, тому доводи касаційної скарги про те, що позов безпідставний при вирішенні цього процесуального питання не досліджуються.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи викладене, дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вжиття заходу, шляхом арешту та заборони вчиняти певні дії щодо квартири яка належить відповідачу, є обґрунтованим та співмірним заявленим вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про забезпечення позову - задовольнити.

Застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення реєстраційних дій щодо наступного нерухомого майна:

- земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :21:072:0072, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку загальною площею 55,0 кв.м., який розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя В.Червонописький