Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/682/22

Номер провадження: 2/511/306/22

22 вересня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І.В.,

секретаря судового засідання - Захарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Броднікової Тетяни Григорівни до Дачненської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2022 року Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана цивільна справа.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 17.03.2021 року.

25.05.2021 року позивач, як єдина спадкоємиця, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. про відкриття спадкової справи та оформлення спадщини, оскільки вона мала заповіт від померлої, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. від 30.09.2011 року, із тексту якого вбачається, що вона є єдиною спадкоємицею на майно померлої, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , але нотаріус відмовила їй у спадкуванні земельної ділянки та садового будинку, оскільки із тексту заповіту нечітко і незрозуміло, що саме заповідає спадкодавець. Хоча в тексті заповіту сказано «…. та все майно, що буде належати їй на момент її смерті заповідаю ОСОБА_3 ».

Позивач вважає, що вона є спадкоємицею майна, що належала на момент смерті її бабусі ОСОБА_2 за законом, так як є онукою, а син помер. Позивачкою була подана позовна заява про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування, але у позовній заяві їй було відмовлено, оскільки судом не було встановлено необхідності тлумачити заповіт.

У зв`язку із вищевикладеним позивач просить визнати право власності на майно, а саме земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_4 НОМЕР_2 за нею , ОСОБА_1 . Також визнати право власності на майно, а саме садовий будинок, АДРЕСА_5 за нею, ОСОБА_1 . Витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. спадкову справу щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.04.2022 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

28.06.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської надійшла копія спадкової справи № 35/2021 до майна ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.07.2022 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

14.07.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів до судової справи, а саме показання сусідів.

05.09.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів до судової справи, а саме: звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки.

22.09.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів до судової справи, а саме: витяг з Державного земельного кадастру та інформація з Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Броднікова Т.Г. в судове засідання не з`явилися,належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Дачненської сільської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився,належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Надали суду заяву про проведення судового засідання без їх участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 17.03.2021 року.

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. 30.09.2011 року, відповідно до якого зробила розпорядження: «Квартиру АДРЕСА_6 дивізії, на що я за законом маю право особистої приватної власності і що буде належати мені на момент моєї смерті, заповідаю ОСОБА_3 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

28 серпня 2020 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 28.08.2020 року.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на вказану в заповіті квартиру АДРЕСА_6 дивізії, а також на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , ділянка № НОМЕР_2 та садовий будинок за адресою: АДРЕСА_5 .

25.05.2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. з заявою про відкриття спадкової справи та оформлення спадщини за заповітом. Однак, нотаріус відмовила позивачці у спадкуванні земельної ділянки та садового будинку, оскільки із тексту заповіту нечітко і незрозуміло, що саме заповідає спадкодавець.

Також із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 належала бабусі позивачки ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 314846 від 06.11.2008 року (розмір земельної ділянки становить 0,0508 га).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-022 від 29.08.2022 року) земельна ділянка площею 0,0508 га належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Також із матеріалів справи вбачається, що садовий будинок АДРЕСА_7 » належить померлій ОСОБА_2 на праві приватної власності та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта реєстраційний номер 36989643 від 04.07.2012 року.

Позивачкою ОСОБА_1 була подана до суду позовна заява про тлумачення заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, але у позовній заяві позивачці було відмовлено (справа № 511/2071/21; заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.02.2022 року).

Позивачка є онукою ОСОБА_2 та єдиною спадкоємице за законом, оскільки син ОСОБА_2 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 19.03.2014 року, повторно видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 5611. Оскільки позивачка на момент смерті батька була неповнолітня, бабуся була призначена офіційним опікуном до досягнення нею повноліття, про що свідчать витяги з рішення Органу опіки та піклування Іллічівської міської ради № 9 від 30.04.2014 року та № 233 від 25.06.2014 року.

Відповідно до показань сусідів, а саме: ОСОБА_7 (письмові пояснення від 15.04.2022 року), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_9 , починаючи з 2014 року разом із своєю бабусею ОСОБА_2 до моменту смерті останньої, онука дбала про бабусю, допомагала та хоронила бабусю, також ОСОБА_2 була опікуном ОСОБА_1 ; ОСОБА_8 (письмові поясненя від 10.04.2022 року), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_10 , ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_9 , починаючи з 2014 року разом із своєю бабусею ОСОБА_2 до моменту смерті останньої, онука дбала про бабусю, допомагала та хоронила бабусю, також ОСОБА_2 була опікуном ОСОБА_1 .

Інших спадкоємців за законом або заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом не встановлено.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення.

Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1266 ЦК України передбачено спадкування за правом представлення, а саме: внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини ; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини ; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини ; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини ; якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну ; при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини від умерлою.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п.п. 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п. 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 321 ЦК України, непорушність права власності право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п. 3.1 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 за правом представлення, майно, що входить до складу спадщини за життя належало на праві власності спадкодавцю, а тому за ОСОБА_1 належить визнати право власності на майно по праву спадкування за законом, а саме: земельну ділянку, розташовану за адресою Одеська область, Роздільнянський район, Єгорівська сільська рада, СТ «Медик-2», масив «Отрадово-2, ділянка № НОМЕР_2 , розмір якої становить 0,0508 га, та садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 18, 19, 48, 76- 81, 95, 200, 247, 258-259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Броднікової Тетяни Григорівни до Дачненської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (паспорт № НОМЕР_5 від 18.09.2020 року, орган, що видав 5120, РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на майно, а саме земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_4 НОМЕР_2 , розмір якої становить 0,0508 га, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (паспорт № НОМЕР_5 від 18.09.2020 року, орган, що видав 5120, РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на майно, а саме садовий будинок, АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.09.2022 року.

Суддя І. В. Бобровська