ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді-доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кравцова Сергія Олександровича

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року, ухвалене суддею Довготько Т М., повний текст рішення складено - 07 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , як законного представника малолітньої дитини, про стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шевцов Олександр Анатолійович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , як законного представника малолітньої дитини, про стягнення шкоди, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, спричинену малолітньою дитиною, внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 12 155,59 грн., стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Позовна заява мотивована тим, що 24.06.2020 року малолітня донька ОСОБА_1 , анкетні дані якої невідомі, катаючись на велосипеді у дворі поблизу житлових будинків №№87 та АДРЕСА_1 , здійснила наїзд на припаркований транспортний засіб Infinity Q60, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення велосипеда з транспортним засобом Infinity Q60, р.н. НОМЕР_1 , було пошкоджено облицювання порогу правого, пошкоджено праве глухове скло та скло правої задньої двері. Вказані обставини підтверджуються рапортом співробітника патрульної поліції, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_3 та поясненнями ОСОБА_2 , а також відеозаписом з камер відеоспостереження. Пошкодження транспортного засобу сталося внаслідок неналежного нагляду за поведінкою та діями малолітньої дитини з боку батьків. Дії малолітньої доньки відповідача спричинили позивачу матеріальну шкоду у розмірі 12 155,59 грн., яка повинна бути відшкодована батьком дитини ОСОБА_1 2 як законним представником.

08.07.2021 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Шевцовим О.А. до суду подана заява про поновлення процесуального строку та збільшення позовних вимог, в якій просив суд визнати поважними причини не подання заяви про збільшення позовних вимог до початку першого засідання та поновити цей процесуальний строк, стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, спричинену малолітньою дитиною внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 20 423,34 грн., стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката (а.с. 1153).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року поновлено строк подачі заяви про збільшення позовних вимог, прийнята до розгляду заява про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до законного представника малолітньої дитини ОСОБА_1 про стягнення шкоди (а.с. 159).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до законного представника малолітньої дитини ОСОБА_1 про стягнення шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 20 423,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доводи представника відповідача про те, що вина малолітньої особи у пошкодженні автомобіля позивача недоведена, спростовується записом камери відеоспостереження, яка була оглянута судом у судовому засіданні. Враховуючи, що внаслідок вчинення діями малолітньої особи ОСОБА_4 , відповідачем якої є її батько ОСОБА_1 , заподіяно майнову шкоду позивачу, яка у добровільному порядку відповідачем не відшкодована, а тому суд прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Кравцов С.О., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що саме на відсутності у матеріалах справи постанови про притягнення батьків до адміністративної відповідальності наголошував Касаційний суд у складі Верховного Суду, підтримуючи позицію суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок зіткнення велосипеду дитини з автомобілем позивача у постанові від 27.06.2018 року у справі №750/10168/143-ц. У цій справі Верховний Суд наголосив, що відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення виключає настання цивільної відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Вказує, що суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність при розгляді справи. Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 як батько ухиляється чи не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини. У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обгрунтованого рішення. Посилається на те, що за клопотанням представника відповідача у справі призначалася комплексна автотехнічна та автотоварознавча експертиза, проте, у рішенні суду не відображена відповідь на питання щодо причинно-наслідкового зв`язку дій велосипедиста та наслідками у вигляді завдання шкоди. Вказує, що вина відповідача у вчиненні ДТП жодним судовим рішенням не встановлена, за наслідком розгляду справи не підтверджено наявність у діях відповідача складу адміністративного правопорушення, при цьому відсутнє інше судове рішення, яким би було вирішено питання щодо встановлення вини особи, тому позов не підлягає задоволенню. Вважає, що наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди малолітньою дитиною відповідача. У матеріалах справи відсутні докази оформлення ДТП, внаслідок якої транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень, що спричинило матеріальні збитки, зокрема, не надано протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено винну особу, причетну до спричинення пошкоджень автомобіля, не встановлено протиправності дій відповідача та причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, не наддано постанови про притягнення винної особи до відповідальності у встановленому законом порядку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.11.2021 року витребувано дану цивільну справу з Московського районного суду м. Харкова (а.с. 197).

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 08.12.2021 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду Харківським апеляційним судом без повідомлення учасників справи (а.с. 205).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 28.07.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.08.2022 року призначена до розгляду на 26.09.2022 року, без повідомлення учасників справи (а.с. 211).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль марки Infinity Q60, р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 (а.с. 12-13).

Як вбачається з копії рапорту поліцейського УПП в Харківській області Середа І. від 24.06.2020 року, під час патрулювання Шевченківського району м. Харкова екіпажем 1103 отримано від оператора 102 повідомлення про ДТП без травмованих за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 89. Прибувши на місце виклику, було виявлено заявника ОСОБА_2 , яка повідомила, що залишила припаркований автомобіль Infinity Q60, р.н. НОМЕР_1 , за вказаною адресою та виявила пошкодження задньої частини. Дізналася про це за допомогою додатку на телефоні. У її авто в`їхала дівчинка на велосипеді та пошкодила авто. На місці дівчинку не виявлено. Виявлено її батька ОСОБА_1 та вібрано пояснення (а.с. 7).

Як вбачається з копії письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих 24.06.2020 року інспектору роти №1 бат. №3 УПП у Харківській області Середі І., ОСОБА_1 відпустив свою доньку на день народження до брата. Діти пішли гуляти з велосипедами. Випадково його дитина на повороті біля будинку не справилась з керуванням, так як машина стояла дуже близько до повороту, дитина не змогла швидко зреагувати (а.с.8).

Відповідно до копії схеми місця ДТП від 24.06.2020 року, підписаної ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було перелічено пошкодження автомобіля Infinity Q60, р.н. НОМЕР_1 , а саме пошкоджено ЛФП порогу біля правої задньої арки, пошкоджено праве верхнє глухе скло та скло правих дверей (а.с. 10-11).

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.08.2020 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУПАП та встановлено, що 24.06.2020 року о 20год.32хв. у м. Харкові по пр. Перемоги, 88, ОСОБА_1 не виконав своїх обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, рухаючись на велосипеді, допустила наїзд на транспортний засіб Infinity, р.н. НОМЕР_1 , який отримав пошкодження, завдано матеріальні збитки (а.с. 45).

Постановою Харківського апеляційного суду від 12.05.2021року постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.08.2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП - скасовано, а провадження - закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.173-175).

Згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса» №7311 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 15.06.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Infinity Q60, р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що мало місце 24.06.2021 року складає 20423, 34 грн. (а.с. 132-135).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16, застосування п.7 ст. 247 КУпАП (закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності) можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно положень ч. 1 ст. 1178 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Згідно положенням статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Апеляційний суд у складі колегії суддівпогоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача як законного представника малолітньої доньки на користь позивача майнової шкоди у розмірі 20 423,34 грн., спричиненої діями малолітньої дитини, внаслідок чого сталося пошкодження транспортного засобу.

По справі вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стороною відповідача не заперечуються фактичні обставини щодо обставин пошкодження автомобіля позивача шляхом наїзду велосипеда під керуванням малолітньої ОСОБА_4 у дворі будинку. Також стороною відповідача не заперечується розмір завданої майнової шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 1178 ЦК України, яка є спеціальною нормою, законні представники малолітнього притягуються до відповідальності, якщо не доведуть, що шкода виникла не з їх вини. Законодавцем визначено поняття вини даних осіб, як несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Особливість відповідальності за шкоду, завдану малолітніми, полягає в тому, що відповідальність за них покладається повністю на батьків або осіб, які їх заміняють у встановленому законом порядку. Таким чином, на батьків покладена відповідальність за шкоду, завдану малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Враховуючи зміст статті 1166 ЦК України цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення: наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини у заподіянні шкоди.

За загальним правилом відсутність хоча б одного елемента складу цивільного правопорушення виключає настання цивільної відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме на відсутності у матеріалах справи постанови про притягнення батьків до адміністративної відповідальності наголошував Касаційний суд у складі Верховного Суду, підтримуючи позицію суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок зіткнення велосипеду дитини з автомобілем позивача у постанові від 27.06.2018 року у справі №750/10168/143-ц, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не відповідає дійсності, таких висновків Верховний Суд не робив у вказаній справі, а у тексті постанови вказано, що «у запереченнях на касаційну скаргу, поданих до суду у грудні 2016 року, особи вказували, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності відповідно до вимог статей 57-64, 213, 214 ЦПК України 2004 року. Стосовно сторін у справі відсутні будь-які судові рішення, що набрали законної сили, якими визначено вину у дорожньо-транспортній пригоді особи або про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності». У вказаній справі рішення апеляційного суду мотивоване тим, що аналіз наданих позивачем доказів не вказує на характер, локалізацію пошкоджень, заподіяння їх саме дитиною відповідачів 12 серпня 2014 року та викликає сумніви про можливість заподіяння таких пошкоджень велосипедом під керуванням трирічної дитини за обставин, на які вказує позивач, та не підтверджує вартість заподіяної шкоди, а тому в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з підстав не доведення факту завдання автомобілю позивача пошкоджень малолітньою особою.

Таким чином, обставини справ не є подібними і наведена постанова Верховного Суду не може бути застосована судом у порядку ч. 4. ст. 263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність при розгляді справи, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 як батько ухиляється чи не виконує покладені на нього обов`язки по вихованню дитини, то ці доводи не заслуговують на увагу та не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У даному випадку відповідач притягнутий до цивільної відповідальності за ч. 1 ст. 1178 ЦК України, як самостійний вид відповідальності, і суд першої інстанції в межах цивільної справи з дотриманням вимог закону щодо наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення, що передбачає настання цивільної відповідальності, а саме, наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, прийшов до висновку про покладення цивільно-правової відповідальності на відповідача у справі. По справі вбачається, що відповідач визнає той факт, що відпустив свою дитину гуляти - кататися на велосипеді у дворі будинку без нагляду батьків, хоча повинен був передбачати, що малолітня дитина, керуючи велосипедом, може не впоратися з керуванням та допустити наїзд на припарковані у дворі автомобілі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обгрунтованого рішення, то ці доводи також не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки жоден із доказів не має для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, як це передбачено ч.2 ст. 89 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що за клопотанням представника відповідача у справі призначалася комплексна автотехнічна та автотоварознавча експертиза, проте, у рішенні суду не відображена відповідь на питання щодо причинно-наслідкового зв`язку дій велосипедиста та наслідками у вигляді завдання шкоди, то ці доводи відхиляються колегією апеляційного суду, оскільки з повідомлення про неможливість надання висновку експерта №5714 від 30.03.2021 року вбачається, що в ухвалі про призначення експертизи мається питання, в якому зазначено про необхідність оцінки дій малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Правил дорожнього руху України дії малолітньої дитини (9 років на момент ДТП), яка керує транспортним засобом, зокрема велосипедом, не регламентуються вимогами, у зв`язку з чим провести технічну оцінку дій малолітньої дитини експертним шляхом не представляється можливим (а.с.113-114).

Доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідача у вчиненні ДТП жодним судовим рішенням не встановлена, за наслідком розгляду справи не підтверджено наявність у діях відповідача складу адміністративного правопорушення, при цьому відсутнє інше судове рішення, яким би було вирішено питання щодо встановлення вини особи, тому позов не підлягає задоволенню, що наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначалося вище, за змістом ч. 1 ст. 1178 ЦК України законні представники малолітнього притягуються до відповідальності, якщо не доведуть, що шкода виникла не з їх вини, законодавцем визначено поняття вини даних осіб, як несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою, тобто у даному випадку відповідач несе цивільно-правову відповідальність не за вину в ДТП, а за несумлінне здійснення або ухилення від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди малолітньою дитиною відповідача, то ці доводи спростовуються матеріалами цивільної справи, а саме відповідачем з самого початку не заперечувалися фактичні обставини щодо наїзду велосипеда під керування його доньки на автомобіль позивача, у результаті чого автомобіль був пошкоджений, як це вбачається з його пояснень працівнику поліції 24.06.2020 року (а.с. 7), висновком експерта №7311 від 15.06.2021 року визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Infinity Q60, р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що мало місце 24.06.2020 року, яка складає 20 423,34 грн. (а.с.132-135).

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази оформлення ДТП, внаслідок якої транспортний засіб позивача зазнав механічних ушкоджень, що спричинило матеріальні збитки, зокрема, не надано протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено винну особу, причетну до спричинення пошкоджень автомобіля, не встановлено протиправності дій відповідача та причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, не наддано постанови про притягнення винної особи до відповідальності у встановленому законом порядку, то ці доводи не відповідають фактичним обставинам справи, не впливають на висновки суду першої інстанції, підстави для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності встановлені у даній цивільній справі, сумнівів не викликають.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кравцова Сергія Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов