Справа № 464/2351/22
пр.№ 2/464/1070/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2022 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Воловець Ю.І.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №464/2351/22 за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Філатова Анастасія Олександрівна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Представник позивачки ОСОБА_1 звернулася до Сихівського районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як рідних сестер, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як тітки та племінниці відповідно та визнати право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивачка ОСОБА_3 є спадкоємицею майна своєї тітки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте нотаріусом відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій щодо оформлення спадщини, оскільки неможливо встановити родинні відносини ОСОБА_3 зі спадкодавицею. Складність прийняття спадщини полягає в неможливості встановити родинний зв`язок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 була усиновленою донькою, а документи, що це б підтверджували не збереглися, а їх відновлення є неможливим, так як народжена ОСОБА_6 була у м. Спаськ Рязанської області, що є територією Російської Федерації та усиновлення відповідно відбувалось також на території цієї держави. Зважаючи на війну, яка сьогодні існує між Україною та Росією, та розірвання дипломатичних відносин отримати будь яку інформацію про усиновлення видається абсолютно неможливим. Вважає, що відповідно до ст. 1216-1218,1258,1262,1265-1266 ЦК України є спадкоємицею майна ОСОБА_4 . Спадкове майно складає 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечив покликаючись на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Філатова Анастасія Олександрівна в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши представника позитвача та представника відповідача, дослідивши заяви сторін по суті справи, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 22.10.1996 р. серія ААА № 370483, Реєстраційного посвідчення від 12.12 1996 р. квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про що видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 18.01.2022 р..

Як вбачається з Листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Філатової А. О. вих. № 27/01-16 від 06.06.2022 р. 11 лютого 2022 року до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті тітки ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_3 . Заведено спадкову справу № 7/22.

У Свідоцтві про народження ОСОБА_7 серія НОМЕР_2 від 31.07.1990 р. (після шлюбу ОСОБА_3 (Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_3 від 18.09.2010 р.) матір`ю зазначено ОСОБА_5 , національність росіянка.

Відповідно до копії паспорта серія НОМЕР_4 та Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5 від 13.01.2022 року ОСОБА_5 народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Спаськ Рязанської області.

В матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про народження (повторно) ОСОБА_8 серія НОМЕР_6 від 15.08.1995 р. народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Спаськ Рязанської області, Росія. Батьками ОСОБА_9 були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_7 від 20.06.1950 р. матір`ю ОСОБА_4 була ОСОБА_12 , батьком ОСОБА_13 .

Відповідно до Посвідки-свідоцтва про припинення шлюбу № 23 від 19.02.1957 р. та Листа Відділу запису актів громадянського стану від 01.08.1995 р. № 1283/ЛЗ шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_15 , припинено.

Свідок ОСОБА_16 , в судовому засідання пояснив, що був сусідом ОСОБА_14 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були сестрами, а ОСОБА_3 донькою ОСОБА_5 і племінницею ОСОБА_4 . Повідомив, що йому відомо про усиновлення ОСОБА_5 . Жінки проживали разом як сім`я, опікувались одна одною.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були сестрами, а ОСОБА_3 донькою ОСОБА_5 і племінницею ОСОБА_4 . Повідомив, що ОСОБА_18 була усиновленою донькою. Жінки проживали разом як сім`я, опікувались одна одною. ОСОБА_19 була в добрих стосунках з племінницю ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_20 в судовому засідання пояснила, що обізнана з життям ОСОБА_14 , бо вони дружили сім`ями. ОСОБА_19 та ОСОБА_18 були сестрами, а ОСОБА_3 донькою ОСОБА_5 і племінницею ОСОБА_4 . Повідомили, що їй відомо, що ОСОБА_18 була усиновленою донькою. Жінки проживали разом як сім`я, опікувались одна одною. ОСОБА_19 виховувала та любила племінницю ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_19 та ОСОБА_18 були сестрами після усиновлення останньої, а ОСОБА_19 та ОСОБА_3 як тітка та племінниця відповідно. Тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1260 ЦК України у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням.

Таким чином, відповідно до зазначених вище норм ЦК України, ОСОБА_3 за є спадкоємицею майна ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті15 та статті 392 ЦК Українивласник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у неї відсутні документи, що підтверджують родинні відносини зі спадковицею.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 76-80, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як рідних сестер, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як тітки та племінниці.

Визнати право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Львівська міська рада, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Філатова Анастасія Олександрівна, місцезнаходження: м. Львів, вул. Зубрівська, 34г.

Повний текст рішення складено 03.10.2022 року.

Головуючий Б.Р. Мичка