Справа № 159/1608/22
Провадження № 2/159/766/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого суддіВолкової Ю.Ф., з участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,

встановив:

«09» травня 2022 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» звернувся із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 , є споживачем розподілу природного газу з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз». Проте, отримуючи послуги із розподілу природного газу, відповідач не проводить їх оплату у порядку та на умовах, визначених типовим договором розподілу природного газу.

Посилаючись на те, що на 2020 рік АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з «01» жовтня 2018 року по «30» вересня 2019 року, на 2021 рік - за період з «01» жовтня 2019 року по «30» вересня 2020 року, на 2022 рік - за період з «01» жовтня 2020 року по «30» вересня 2021 року, позивач стверджує, що за період з «01» жовтня 2018 року по «30» вересня 2019 року, відповідачу було розподілено природного газу в кількості 2 056,21 м3, за період з «01» жовтня 2019 року по «30» вересня 2020 року, відповідачу було розподілено природного газу в кількості 236,22 м3, але для розрахунку взято мінімально законодавчо визначений об`єм природного газу в кількості 314,00 м3, а за період з «01» жовтня 2020 року по «30» вересня 2021 року, відповідачу було розподілено природного газу в кількості 0,00 м3, але для розрахунку взято мінімально законодавчо визначений об`єм природного газу в кількості 314,00 м3.

На підставі вказаних розрахунків, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» від «30» вересня 2015 року № 2494 (далі у всіх відмінках - Кодекс ГРМ) та п. 6.1 та 6.2 Типового договору розподілу, позивач зазначає, що для відповідача була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодам: 1) з січня по червень 2020 року у розмірі: «01» жовтня 2018 року - «30» вересня 2019 року - 2056,21 м3/12 міс. = 171,35 м3 х 1,092 грн. за 1 м3 = 187,12 грн. в місяць; 2) з липня по грудень 2020 року у розмірі: «01» жовтня 2018 року - «30» вересня 2019 року = 2056,21 м3/12 міс. = 171,35 м3 х 1,176 грн. за 1 м3 = 205,51 грн. в місяць; 3) з січня по травень 2021 року у розмірі: «01» вересня 2019 року - «30» вересня 2019 року = 314,00 м3/12 міс. = 26,17 м3 х 1,176 грн. за 1 м3 = 49,30 грн. в місяць.

В свою чергу, як стверджує позивач, ОСОБА_1 , будучи споживачем послуги з розподілу природного газу, своїх обов`язків по сплаті за розподілений йому природний газ не виконує, у зв`язку із чим, у відповідача, станом на «21» квітня 2022 року наявна заборгованість за послуги розподілу природного газу на суму 2578,23 грн.

1.2. Письмового відзиву на позовну заяву відповідачем, в межах встановлених судом строків, подано не було.

2. Рух справи у суді.

Позовну заяву було подано до суду та зареєстровано «09» травня 2022 року.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від «07» червня 2022 року позовну заява було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасникам справи встановлено судом строк для подачі заяв по суті справи. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

В судове засідання учасники розгляду справи не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судового засідання.

Відповідач був повідомлений про факт розгляду Ковельським міськрайонним судом Волинської області справи за позовною заявою АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про стягнення з останнього заборгованості за послуги розподілу природного газу, шляхом направлення судом копії ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від «07» червня 2022 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, що підтверджується квитанцією про оплату послуг поштового зв`язку, що надаються АТ «Укрпошта» та додатку «Трекінг», про відправку рекомендованого листа № 352.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

З огляду на розгляд справи без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини справи.

За результатами повного дослідження матеріалів справи, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , є споживачем розподілу природного газу з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз». Проте, отримуючи послуги із розподілу природного газу, відповідач не проводить їх оплату у порядку та на умовах, визначених типовим договором розподілу природного газу.

Судом проведено аналіз та встановлено, що на 2020 рік АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з «01» жовтня 2018 року по «30» вересня 2019 року, на 2021 рік - за період з «01» жовтня 2019 року по «30» вересня 2020 року, на 2022 рік - за період з «01» жовтня 2020 року по «30» вересня 2021 року.

Відповідно до довідки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого для побутового споживача розподілу природного газу ОСОБА_1 , за період з «01» жовтня 2018 року по «30» вересня 2019 року, відповідачу було розподілено природного газу в кількості 2 056,21 м3, за період з «01» жовтня 2019 року по «30» вересня 2020 року, відповідачу було розподілено природного газу в кількості 236,22 м3, але для розрахунку взято мінімально законодавчо визначений об`єм природного газу в кількості 314,00 м3, а за період з «01» жовтня 2020 року по «30» вересня 2021 року, відповідачу було розподілено природного газу в кількості 15,10 м3, але для розрахунку взято мінімально законодавчо визначений об`єм природного газу в кількості 314,00 м3.

На підставі вказаних розрахунків, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п. 6.1 та 6.2 Типового договору розподілу, для відповідача була розрахована щомісячна плата за розподіл газу по періодам: 1) з січня по червень 2020 року у розмірі: «01» жовтня 2018 року - «30» вересня 2019 року - 2056,21 м3/12 міс. = 171,35 м3 х 1,092 грн. за 1 м3 = 187,12 грн. в місяць; 2) з липня по грудень 2020 року у розмірі: «01» жовтня 2018 року - «30» вересня 2019 року = 2056,21 м3/12 міс. = 171,35 м3 х 1,176 грн. за 1 м3 = 205,51 грн. в місяць; 3) з січня по травень 2021 року у розмірі: «01» вересня 2019 року - «30» вересня 2019 року = 314,00 м3/12 міс. = 26,17 м3 х 1,176 грн. за 1 м3 = 49,30 грн. в місяць.

Таким чином, на підставі наявних матеріалів справи, судом встановлено, що станом на «21» квітня 2022 року у відповідача наявна заборгованість перед АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» за послуги розподілу природного газу на суму 2578,23 грн.

Додатково, за результатами дослідження матеріалів справи судом було встановлено, що перед зверненням до суду з даним позовом, позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача боргу за розподіл природного газу, яка була задоволена. «02» червня 2022 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області по справі № 159/2423/21 (провадження № 2-н/159/268/21) було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за послуги розподілу природного газу на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз».

Проте, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від «21» липня 2022 року по справі № 159/2423/21, на підставі частини третьої статті 171 ЦПК України, вказаний судовий наказ було скасовано.

5. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і не житлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексних будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюються на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 частини першої статі 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

До житлово-комунальних послуг належать, серед іншого, послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 «Про житлово-комунальні послуги»).

Керуючись Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про ринок природного газу» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), своєю постановою від «19» червня 2017 року № 813 видала Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Волинської області.

Постановою НКРЕКП від «31» травня 2019 року № 914 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від «19» червня 2017 року № 813» було встановлено наступні зміни: 1) у назві абревіатури «ПАТ» замінено абревіатурою «АТ»; 2) у тексті постанови слова «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації» у всіх відмінках замінено словами «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» у відповідних відмінках.

Таким, чином у розумінні пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» АТ «Волиньгаз» є оператором газорозподільної системи.

Пунктом 2 глави першої розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором газорозподільної системи договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від «30» вересня 2015 року № 2498.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором газорозподільної системи обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 7 глави третьої розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора газорозподільної системи та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Згідно з частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до обов`язків споживача належить оплата за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. В свою чергу абзац 2 даної норми встановлює, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до пункту 2.1. Типового договору Оператор газорозподільних систем зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з положеннями пунктів 6.1, 6.2 Розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора газорозподільних систем з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора газорозподільних систем, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абзац 2 та 3 пункту 6.6. розділу VI Договору).

Відповідно до вимог пункту 1 глави шостої розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно пункту 2 глави шостої розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Крім того, за приписами пункту 2 глави шостої розділу VI Кодексу ГРМ, з «01» січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 1) 39 м куб. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 2) 126 м куб. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 3) 314 м куб. - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

З урахуванням вказаного, на 2020 рік АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з «01» жовтня 2018 року по «30» вересня 2019 року, на 2021 рік - за період з «01» жовтня 2019 року по «30» вересня 2020 року, на 2022 рік - за період з «01» жовтня 2020 року по «30» вересня 2021 року

Статтею 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Так, за результатами розгляду справи суд дійшов висновків, що відповідач ОСОБА_1 , є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надавались АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз». В даному випадку, фактом приєднання споживача до умов Типового договору розподілу природного газу (акцептування договору) є фактичне споживання відповідачем природного газу та користування послугами із доставки (розподілу) природного газу, що підтверджується документально: фактичне користування послугами із розподілу природного газу та помісячні показання лічильника газу, які відображенні в виписці з фінансового стану, долученою позивачем та довідкою про споживання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом під час розгляду справи, відповідачем надано не було.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за фактично укладеним публічним договором не виконує, оплата спожитих послуг не здійснюється.

Правильність розрахунку суми заборгованості з оплати електричної енергії не викликає у суду сумнівів та відповідачем не оспорюється, також, будь-яких заперечень щодо правильності нарахованого розміру заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано.

Встановлено, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги не сплачує, чим порушує виконання зобов`язань, визначених Типовим договором в частині виконання обов`язку оплати вартості наданих послуг з розподілу природного газу, що свідчить про порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Аналіз вказаної правової норми дає можливість суду дійти до висновків, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481 грн. необхідно покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 509, 526, 527, 530 ЦК України, статтями 12-13, 19, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (« ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (, адреса реєстрації юридичної особи: 43006, м. Луцьк, вул. І. Франка, 12) заборгованість за послуги розподілу природного газу в сумі 2 578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (« ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (, адреса реєстрації юридичної особи: 43006, м. Луцьк, вул. І. Франка, 12) витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», , адреса реєстрації юридичної особи: 43006, м. Луцьк, вул. І. Франка, 12;

відповідач - ОСОБА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено «23» вересня 2022 року.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА