КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 363/2813/21

26 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Лукач О.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

15 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулися до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона та відповідач є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках. Порядок користування в натурі будинком сторонами не визначався та його поділ не здійснювався.

Зазначає, що будинок приєднаний до системи постачання природного газу і обладнаний єдиною системою опалення із використанням газового котла, що підтверджується актом депутата Петрівської сільської ради від 23 травня 2021 року. Особовий рахунок у газопостачальному підприємстві АТ «Київоблгаз» відкритий на її ім`я за № НОМЕР_1.

Вказує на те, що відповідач понад десять років не приймає ніякої участі в обслуговуванні та утриманні будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що за період з 01 лютого 2016 року по 28 лютого 2021 року газопостачальним підприємством за спожитий газ, який використовується для опалення будинку було нараховано до сплати 68 225,95 грн., які вона сплатила. Вважає, що відповідач, як співвласник будинку, зобов`язаний приймати участь в його утриманні і оплаті спожитого газу. З огляду на вище викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частині понесених нею витрат по оплаті використаного для опалення будинку газу у розмірі 34 112,97 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на оплату житлово-комунальних послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 34 112,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 04 липня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено при неповному з`ясуванні дійсних обставин справи.

Зазначає, що він разом з позивачкою є співвласниками житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частинах. Зазначений будинок має два різні входи. В будинку проживає позивачка та її мати. Між ним та позивачкою існує конфлікт з приводу продажу будинку. У зв`язку із неприязними відносинами між ним та позивачкою він вже десять років не приїжджає в свою частину будинку, що підтверджується наданими актами. З огляду на те, що він не проживає у будинку, він не користується послугою з газопостачання, а тому не повинен оплачувати вказану послугу.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачкою не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 жовтня 1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 було укладено договір дарування відповідно до умов якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняли у дар жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках. (а.с. 5)

Право власності на Ѕ частку зазначеного будинку за ОСОБА_2 також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданим Вишгородським бюро технічної інвентаризації. (а.с. 6)

Відповідно до акту про встановлення фактів від 23 травня 2021 року, складеного депутатом Петрівської сільської ради Канатніковим А.О. та засвідчений сусідами гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках приєднаний до єдиної системи постачання природного газу та обладнаний єдиною системою опалення із використанням газового котла. (а.с. 7)

На підтвердження понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг за споживання газу у період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 68 225,95 грн. позивачкою до позовної заяви було долучено копії рахунків за газ та послуги з газопостачання та квитанції про сплату наданих послуг. (а.с. 8-41)

20 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування витрат на газопостачання в розмірі 34 112,97 грн. (а.с. 42)

Зазначену вимогу відповідачем було отримано засобами поштового зв`язку 27 березня 2022 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 44)

Відповідно до акту про встановлення фактів від 28 квітня 2022 року, складеного депутатом Новопетрівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року по теперішній час. (а.с. 89)

Згідно з актом обстеження факту проживання (не проживання) особи на території села Лютіж, складеного депутатом Петрівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 22 жовтня 2011 року по день складання акту. (а.с. 90)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з ОСОБА_1 витрати на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 34 112,97 грн., суд першої інстанції посилався на те, що сторони є співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Будучи співвласником вказаного будинку та будучи у ньому зареєстрованим, відповідач з 1 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року не оплачував житлово-комунальні за спожитий газ, вказані послуги повністю були сплачені іншим співвласником будинку - позивачкою у справі ОСОБА_2 , а тому вона має право на стягнення з відповідача половини сплачених нею коштів за спожитий газ, використаний для опалення будинку в сумі 34 112,97 грн.

Колегія суддів погоджується за такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Відповідно до частин першої та четвертої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та власність зобов`язує.

Стаття 358 Цивільного кодексу України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Судом встановлено, що позивачка та відповідач є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження понесених позивачем витрат з оплати житлово- комунальних послуг до суду першої інстанції було надано копії рахунків за оплату газу та послуг з газопостачання та надано докази на підтвердження оплати послуг у розмірі 68 225,95 грн. Відповідач ніяким чином не спростував факт оплати позивачкою даних послуг у повному обсязі та не надав докази того, що ним, як співвласником будинку здійснювалась оплата житлово- комунальних послуг в даному будинку.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 та наявність визначених ст.ст. 322,358,360 ЦК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 1/2 частини сплачених нею у повному обсязі житлово-комунальних послуг з газопостачання в будинку АДРЕСА_1 в сумі 34 112,97 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що між ним та позивачкою існує конфлікт з приводу продажу будинку АДРЕСА_1 , який є їх спільною власність в рівних частках та що у зв`язку із неприязними відносинами між ним та позивачкою він вже десять років не приїжджає в свою частину будинку, що підтверджується наданими ним актами, а тому він не повинен сплачувати вказані житлово-комунальні послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач є співвласником вказаного будинку, йому належить 1/2 частина даного будинку, а тому він, як співвласник зобов`язаний, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Доказів того, що відповідач сплачував житлово- комунальні послуги з газопостачання чи інші послуги ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було. Наявність перешкод у користуванні власністю є підставною для звернення до суду з позовом про захист порушеного права, але не звільняє відповідача , як співвласника майна, від участі у витратах на утримання вказаного майна відповідно до своєї частки у вказаному майні.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Також в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просив суд стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог до апеляційної скарги відповідачем було надано договір про надання правової допомоги та юридичних послуг від 03 липня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , акт виконаних робіт від 03 липня 2022 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 16.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції після перегляду в апеляційному порядку рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року прийшов до висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, то відсутні, визначені ст.ст. 137,141 ЦПК України, підстави для стягнення з позивачки на користь відповідача понесених ним витрат на оплату правової допомоги адвоката в сумі 2 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: