Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2022 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі: головуючої судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судових засідань Шумської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/915/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди землі,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Кравченко О.С., за ордером серія ВЕ №1051939

від 26 жовтня 2021 року,

відповідач ТОВ "Агрофірма Корнацьких",

представник відповідача

ТОВ "Агрофірма Корнацьких" адвокат Іванченко О.О., за ордером серія АІ №1097682

від 18 березня 2021 р.,

в с т а н о в и в :

Позивач в особі представника - адвоката Кравченка О.С. - звернулась до суду з позовом до ТОВ "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди землі, обґрунтувавши вимоги тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 9.44 га, що розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебуває у оренді ТОВ "Агрофірма Корнацьких", на підставі договору оренди землі б/н від 01 січня 2007 року. Посилаючись на те, що відповідач порушує строки сплати орендної плати, визначені умовами договору, не сплачує її з 2009 року по теперішній час, просить розірвати договір, стягнути судові витрати з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Положеннями ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до положень ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору є також орендна плата.

За положеннями ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до положень ст.24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно положень ст.ст.13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Положеннями ст.32 Закону України "Про оренду землі" визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 Земельного Кодексу України,, серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Частиною першою ст.43 Закону України "Про оренду землі" передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі.

У правовій позиції, висловленій у справі №6-1449цс17 від 11 жовтня 2017 року, Верховний Суд України зазначив, що системний аналіз зазначених положень законодавства з врахуванням врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 Земельного Кодексу України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати орендну плату за користування орендарем земельною ділянкою.

Відтак, систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Разове порушення умов договору оренди не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання.

Розглядаючи можливість дострокового розірвання договору оренди, слід виходити із приписів та умов самого договору.

Відповідно до положень ст.626 ЦК, договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

За положеннями ст.ст.629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором.

Неналежне виконання умов договорів, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати з урахування її індексації також є порушенням умов договорів оренди, яке дає право орендодавцям вимагати розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість(Постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, справа №318/433/18).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 9,44 га, що розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №029850, виданого Кривоозерської райдержадміністрації Миколаївської області(а.с.15).

01 січня 2007 року між ОСОБА_1 від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_2 , та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" укладено договір оренди землі б/н, загальною площею 9,44 га, в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на строк 50 років, договір зареєстрований у зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 жовтня 2009 року за №73.

Пунктом 9 Договору, зокрема, визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щомісячний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 2138.60 грн..

Згідно з пунктами 11 та 12 Договору орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції та (або послуг).

Згідно з п.38 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Додатком № 1 до договору від 01 січня 2007 року встановлено, зокрема, що щорічно грошова форма орендної плати: складає 1386.90 грн., термін виплати до 26 грудня року, за яким здійснюється розрахунок по орендній платі.

Таким чином, для вирішення спору у наданій справі необхідно встановити наявність або відсутність систематичного (неодноразового) порушення зобов`язань орендаря щодо виплати орендної плати та істотність цього порушення в аспекті такого обмеження права орендодавця на одержання благ, визначених договором, яке призводить до втрати інтересу з його сторони на підтримання договірних правовідносин.

Позивач в позовній заяві вказувала, що орендна плата з 2009 року відповідачем не була виплачена.

Доказів сплати орендної плати за 2009-2021 роки відповідач суду не надав. Орендар не погоджував з орендодавцем перенесення терміну виплати орендної плати. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивача від отримання такої плати. Сплата орендної плати є обов`язком відповідача відповідно до умов договору.

За такого, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів того, що ТОВ "Агрофірма Корнацьких" здійснювало дії щодо належного виконання договору оренди землі щодо сплати орендної плати, що є його процесуальним обов`язком, згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України, але позивач відмовилась приймати належне його виконання.

Судом встановлено систематичне порушення ТОВ "Агрофірма Корнацьких" несплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє сторону договору можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Таким чином, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання договору оренди землі б/н від 01 січня 2007 року, та враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн..

Крім того, згідно з положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач заявив про стягнення з відповідача 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, при обґрунтуванні яких посилається лише на акт наданих послуг від 26 жовтня 2021 року; рахунок-фактура №26/10-2021 від 26 жовтня 2021 року; довідку №26/10-2021 від 26 жовтня 2021 року.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу, оскільки до матеріалів позовної заяви не долучено підтвердження понесення позивачем судових витрат, а саме квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, який підтверджував факт понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумі 10 000 грн..

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди землі - задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі б/н, укладений 01 січня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" та ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , зареєстрований у Кривоозерському реєстраційному відділі МРФ, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 жовтня 2009 року за №73.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 908.00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею - 28 вересня 2022 року.

СУДДЯ:(підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Кривоозерського

районного суду

Миколаївської області О.В.Репушевська