Єдиний унікальний номер 725/34/22
Номер провадження 2/725/14/22
13.09.2022 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі: головуючого судді Войтуна О.Б., при секретарі Сумарюк М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої звернувся адвокат Мандзюк Віктор Борисович до ОСОБА_2 про визнання майнових прав спільним майном подружжя та компенсацію 1/2 вартості пайових внесків, -
Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 29 серпня 2013 року між нею та відповідачем, ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .
Під час шлюбу 19 жовтня 2017 року між відповідачем, ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельним кооперативом «Сонячний промінь» було укладено договір № 1/1/7/69 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сонячний промінь», предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,90 кв. м.
Зазначала, що згідно з повідомленням вих. № 25/01-1 від 25 січня 2019 року відповідачем, ОСОБА_2 було внесено пайові внески у сумі 648 430,10 (шістсот сорок вісім тисяч чотириста тридцять гривень десять копійок).
Також вказувала, що 19 жовтня 2017 року між відповідачем, ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» було укладено договір № 2/1/5/26 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 52,00 кв. м.
Згідно з повідомленням вих. № 21/08-1 від 21 серпня 2018 року відповідачем, ОСОБА_2 було внесено пайові внески у сумі 543 178 (п`ятсот сорок три тисячі сто сімдесят вісім) гривень.
Вказує, що на даний час будівництво зазначених квартир не завершено, будинки не введено в експлуатацію, однак вважає, що майнові права на них є спільною сумісною власністю подружжя.
Однак, з початку 2019 року їх сімейні стосунки погіршилися, у зв`язку із чим вони перестали вести спільне господарство і підтримувати подружні стосунки, й відповідно з березня 2019 року почали проживати окремо.
Крім того позивачці стало відомо, що відповідача ОСОБА_2 виключено із складу асоційованих членів вищевказаних Кооперативів.
Зокрема позивачка посилається на те, що згідно протоколу №17-В загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний промінь» від 11 липня 2019 року, договір №1/1/7/69 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний промінь», укладений з ОСОБА_2 19 жовтня 2017 року, розірвано згідно поданої ним заяви, а також виключено ОСОБА_2 з числа асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний промінь» та повернуто ОСОБА_2 належні йому пайові внески.
Також, згідно протоколу №26-В загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» від 11 липня 2019 року, заяву ОСОБА_2 щодо розірвання Договору №2/1/5/26 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» від 19 жовтня 2017 року та щодо виходу із складу асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу задоволено, договір №2/1/5/26 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», укладений з ОСОБА_2 19 жовтня 2017 року, розірвано, погоджено вихід ОСОБА_2 із складу асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу «Маєток Миколаївський» а також виключено ОСОБА_2 з числа асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» та повернуто ОСОБА_2 належні йому пайові внески.
На думку позивачки відповідач умисно вчинив дії щодо виходу із складу асоційованих членів вищевказаних кооперативів з метою привласнення пайових внесків, які вносилися ними в період підтримання подружніх стосунків та які є спільним сумісним майном подружжя, а тому такі його дії були вчинені не в інтересах сім`ї.
Крім того зазначає, що відповідач вчинив вищевказані дії без згоди позивачки. та отримані пайові внески у вигляді грошових коштів приховав від позивачки, використав їх на власний розсуд.
Вказує, що скільки відповідач ОСОБА_2 вийшов зі складу асоційнованих членів кооперативів й відповідно йому повернуті сплачені сторонами пайові внески, у позивачки ОСОБА_1 відсутні підстави для визнання права особистої власності на Ѕ частку майнових прав, а тому єдиним способом захисту її прав є виплата грошової компенсації належної їй частки у вартості майнових прав (пайових внесків).
Таким чином, посилаючись на вищевикладене, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя майнові права на квартиру з будівельним АДРЕСА_1 , загальною площею 58,90 кв. м. на підставі договору № 1/1/7/69 від 19.10.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельним кооперативом «Сонячний промінь» про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сонячний промінь»; визнати спільною сумісною власністю подружжя майнові права на квартиру з будівельним АДРЕСА_2 , загальною площею 52,00 кв. м., на підставі договору № 2/1/5/26 від 19.10.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Маєток Миколаївський»; в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути із ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину вартості майнових прав (пайових внесків) в розмірі 595 804,05 грн..
Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від її представника через канцелярію суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, що з 29 серпня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .
Під час шлюбу 19 жовтня 2017 року між відповідачем, ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельним кооперативом «Сонячний промінь» було укладено договір № 1/1/7/69 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сонячний промінь», предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,90 кв. м..
Згідно з Повідомленням вих. № 25/01-1 від 25 січня 2019 року відповідачем, ОСОБА_2 було внесено пайові внески у сумі 648 430,10 грн..
Також 19 жовтня 2017 року між відповідачем, ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» було укладено договір № 2/1/5/26 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 52,00 кв.м. що підтверджується копією договору № 2/1/5/26 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» від 19.10.2017 року.
Згідно з Повідомленням вих. № 21/08-1 від 21 серпня 2018 року відповідачем, ОСОБА_2 було внесено пайові внески у сумі 543 178 (п`ятсот сорок три тисячі сто сімдесят вісім) гривень.
Однак, як встановлено у судовому засіданні, на даний час будівництво вищевказаних квартир не завершено та будинки не введено в експлуатацію.
Звертаючись до суду із даним позовом позивачка посилалася на те, що оскільки вищенаведені майнові права були набуті в період шлюбу, вважає їх спільною сумісною власністю подружжя.
Також у судовому засіданні встановлено, що з початку 2019 року сімейні стосунки сторін погіршилися, у зв`язку із чим вони перестали вести спільне господарство і підтримувати подружні стосунки, й відповідно з березня 2019 року почали проживати окремо.
Крім того в подальшому позивачці стало відомо, що відповідача ОСОБА_2 виключено із складу асоційованих членів вищевказаних Кооперативів.
Зокрема, як вбачається із протоколу №17-В загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний промінь» від 11 липня 2019 року, договір №1/1/7/69 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний промінь», укладений з ОСОБА_2 19 жовтня 2017 року, розірвано згідно поданої ним заяви, а також виключено ОСОБА_2 з числа асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний промінь» та повернуто ОСОБА_2 належні йому пайові внески.
Крім того, згідно протоколу №26-В загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» від 11 липня 2019 року, заяву ОСОБА_2 щодо розірвання Договору №2/1/5/26 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» від 19 жовтня 2017 року та щодо виходу із складу асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу задоволено, договір №2/1/5/26 про сплату внесків у Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський», укладений з ОСОБА_2 19 жовтня 2017 року, розірвано, погоджено вихід ОСОБА_2 із складу асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу «Маєток Миколаївський» а також виключено ОСОБА_2 з числа асоційованих членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» та повернуто ОСОБА_2 належні йому пайові внески.
Як зазначає позивачка, відповідач вчинив вищевказані дії без її згоди та отримані пайові внески у вигляді грошових коштів приховав від позивачки, використав їх на власний розсуд, а тому вважає, що єдиним способом захисту її прав є виплата грошової компенсації належної їй частки у вартості майнових прав (пайових внесків).
Так, статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).
Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.
Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Таким чином суд приходить до висновку, оскільки договір № 1/1/7/69 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сонячний промінь» та договір № 2/1/5/26 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» були укладені відповідачем, ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі та пайові внески вносились сторонами за спільні кошти, то майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,90 кв. м. та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 52,00 кв. м. є спільною сумісною власністю подружжя.
Також, відповідно до частин першої-другої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Згідно із статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини першої статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Частинами другою, третьою статті 65 СК України також передбачено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку можна зробити висновок, що укладення одним з подружжя договору про розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладав договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 07 вересня 2016 року № 6-727цс16.
Таким чином, аналізуючи вищевикладені норми Законодавства, оскільки під час виходу зі складу асоційованих членів вищевказаних кооперативів відповідач діяв не добросовісно, вийшов зі складу асоційованих членів кооперативів без згоди позивачки та використав повернені пайові внески (грошові кошти), які вносилися подружжям спільно під час підтримання подружніх стосунків, на власний розсуд, не в інтересах сім`ї, оскільки доказів протилежного відповідачем суду не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача ОСОБА_2 грошової компенсацію 1/2 частки у вартості майнових прав (пайових внесків).
Крім того, вирішуючи питання про розмір Ѕ частки пайових внесків, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи до Обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Сонячний промінь» відповідачем було внесено пайові внески у сумі 648 430,10 грн., та до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» було внесено пайові внески у сумі 543 178 грн., а тому загальна сума внесених подружжям коштів як пайових внесків складає 1 191 608,10 грн. (648 430,10 грн. + 543 178 грн.).
Таким чином, в порядку поділу спільного майна подружжя підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 595 804,05 грн. (1 191 608,10 грн. / 2), як грошової компенсації 1/2 частки у вартості майнових прав (пайових внесків).
Враховуючи вищевикладене, на основі всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із цим, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом в розмірі 6412,04 грн.
Керуючись ст.ст. 60, 61, 65 СК України, ст. 4, 5, 10, 18, 76-80, 81, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -
Визнати спільною сумісною власністю подружжя майнові права на квартиру з будівельним АДРЕСА_1 , загальною площею 58,90 кв. м. на підставі договору № 1/1/7/69 від 19.10.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово будівельним кооперативом «Сонячний промінь» про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Сонячний промінь».
Визнати спільною сумісною власністю подружжя майнові права на квартиру з будівельним АДРЕСА_2 , загальною площею 52,00 кв. м., на підставі договору № 2/1/5/26 від 19.10.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Маєток Миколаївський» про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово будівельний кооператив «Маєток Миколаївський».
В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості майнових прав (пайових внесків) в розмірі 595 804,05 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун