Справа № 146/170/22
Провадження № 22-ц/801/1537/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 рокуСправа № 146/170/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_2 адвоката Зянько Н. Г. на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області у складі судді Лабая О. В. від 11 липня 2022 року,

встановив:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього за рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року та стягувати з нього аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтовування вимог позову зазначав, що на підставі виконавчого листа, виданого Крижопільським районним судом Вінницької області 21 вересня 2015 року, на виконання рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2015 року.

Згідно з довідкою Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області № 13 від 27 січня 2022 року він сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 у вказаному в довідці розмірі, що відраховувались з його заробітної плати, з 24 серпня 2016 року він мав постійне місце роботи водія автотранспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Продовольча компанія «Поділля» (далі ПрАТ ПК «Поділля»).

Вказував, що у зв`язку із звільненням 13 січня 2022 року з займаної посади за угодою сторін та відсутністю інших доходів його матеріальний стан погіршився, що унеможливлює сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, зокрема 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 липня 2022 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року та стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виданий виконавчий лист за рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року у цивільній справі № 134/1302/15-ц відкликано.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, тому наявні підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України (далі СК України), для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на дитину. Відповідачкою ОСОБА_2 не надано доказів, що матеріальний стан ОСОБА_1 не змінився, не надано доказів наявності у ОСОБА_1 нерухомого майна на праві власності та з якого він може отримувати дохід, доказів підтвердження отримання ОСОБА_1 доходу з інших джерел також не надано.

В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_2 адвокат Зянько Н. Г., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які відповідно до статті 192 СК України є підставами для зменшення розміру аліментів. Вказувала, що ОСОБА_1 маючи постійну роботу звільнився не з ініціативи адміністрації, а на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін, тобто маючи реальну можливість працювати, отримувати заробітну плату та, відповідно, сплачувати аліменти, він з власної ініціативи припинив свою трудову діяльність, що в подальшому стало підставою його твердження про погіршення матеріального стану. ОСОБА_1 є фізично здоровою, працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, а тому може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини.

Представниця ОСОБА_1 адвокат Глушкова О. І. подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи та норм матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа, виданого Крижопільським районним судом Вінницької області 21 вересня 2015 року на виконання рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року, з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2015 року.

13 січня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з ПрАТ ПК «Поділля» відповідно до наказу № 135-к від 12 січня 2022 року за угодою сторін.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку із звільненням 13 січня 2022 року з займаної посади за угодою сторін та відсутністю інших доходів його матеріальний стан погіршився, що унеможливлює в подальшому сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, зокрема 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, слід зазначити, що при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Підставою позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, зокрема те, що право на визначення підстави позову є виключеним правом позивача (частина перша статті 13 ЦПК України), а у взаємозв`язку із установленим статтею 12 цього Кодексу принципом змагальності сторін на позивача покладається обов`язок доведення визначеної ним підстави позову.

Як видно зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 визначив підставою його позову зміну матеріального стану платника аліментів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження свого матеріального стану ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку із звільненням 13 січня 2022 року з займаної посади за угодою сторін та відсутністю інших доходів його матеріальний стан погіршився.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_1 працював у ПрАТ ПК «Поділля» на посаді водія автотранспортних засобів та був звільнений з роботи відповідно до наказу № 135-к від 12 січня 2022 року за угодою сторін. Проте, копія трудової книжки, що підтверджує факт звільнення ОСОБА_1 з роботи не є доказом, що свідчить про зміну його матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

ОСОБА_1 є особою працездатного віку, має можливість працювати, отримувати заробітну плату та, відповідно, сплачувати аліменти на малолітнього сина у достатньому для його гармонійного розвитку розмірі.

При цьому, як видно з матеріалів справи звільнення ОСОБА_1 з роботи відбулось в тому числі і за його згодою, жодних обґрунтувань необхідності такого звільнення позовна заява не містить.

Саме по собі звільнення платника аліментів з роботи з його ж згоди без обґрунтування об`єктивної необхідності такого звільнення, надання доказів вжиття заходів щодо працевлаштування, відсутності об`єктивної неможливості відшукання інших джерел доходу, не може бути доказом об`єктивної зміни його матеріального стану, що унеможливлює сплату аліментів у раніше визначеному розмірі.

Таким чином, враховуючи інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, визначені статтею 192 СК України, а відтак у задоволенні позову необхідно відмовити.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_2 адвоката Зянько Н. Г. задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 липня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета