справа № 208/3297/22
№ провадження 2/208/1566/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді Сушкової Л.І.,

за участю секретаря Дарчук М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Кісілевич Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії.

У своєму позові позивач просить суд зобов`язати Акціонерне Товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», виключити із особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання у сумі 9 957грн. 08коп., що виникла за період часу до 13 травня 2022року; зобов`язати Акціонерне Товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», не включати до суми боргу ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників (споживачів) за послуги теплопостачання у сумі 9 957грн. 08коп., що виникла за період часу до 13 травня 2022року;

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування квартири серія НРС №206838 від 13 травня 2022 року. Договір посвідчено Главчевою Л.В., державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, Кам`янського районного нотаріального округу; право власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 46893956 від 13.05.2022р.

Після набуття права власності на квартиру та переоформлення особового рахунку на квартиру на своє ім`я, він начебто постав перед фактом заборгованості попередніх власників зазначеної квартири за теплопостачання перед АТ «ДТЕЦ». Так згідно довідки ЦНАПу про стан заборгованості за адресою квартири за квітень 2022р. за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 01.05.2022р. рахується заборгованість у розмірі 9 957,08грн.

26 травня 2022 року ним на адресу відповідача було надіслано заяву з проханням перевести (переоформити) особовий рахунок № НОМЕР_1 на його ім`я за адресою належної йому квартири та виключити з обліку по даному особовому 'рахунку заборгованість, яка виникла до набуття ним у власність даної квартири. Заяву було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

30.05.2022р. відповідачем було отримано дану заяву, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого листа, однак на теперішній час, відповідачем не було надано відповідь на його заяву, на особовому рахунку № НОМЕР_1 продовжує обліковуватися сума боргу, яка виникла з вини попередніх власників квартири, що підтверджується довідкою ЦНАПу про стан заборгованості станом на червень 2022 р., згідно якої вбачається, що на особовому рахунку № НОМЕР_1 рахується борг у розмірі 9 957,08грн. з чого начебто вбачається, що відповідачем покладено на нього суму боргу, який утворився до набуття ним квартири у власність, що є порушенням його прав, тому він вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та просив суд його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що не погоджуються з ними, вважають їх незаконними та необґрунтованими, оскільки з позовної заяви вбачається, що позивач просить виключити із особового рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попередніх власників квартири АДРЕСА_2 за послуги з теплопостачання шо виникла до 13.05.2022 року, він вважає, що AT «Дніпровська ТЕЦ» не має правових підстав вимагати сплати заборгованості за послуги яких він не отримував та самовільного переведення обов`язків попередніх мешканців квартири на її теперішнього власника.

Однак відповідач вважає, що АТ «Дніпровська ТЕЦ» надавало послуги з теплопостачання в правобережній частині міста Дніпродзержинська, в тому числі і за адресою АДРЕСА_3 та надання послуг не спростовується позивачем, але в порушення норм законодавства споживачі послуг не виконували обов`язків щодо їх оплати, тому за адресою АДРЕСА_3 . За особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилась заборгованість.

26.05.2022 року ОСОБА_1 звертався до АТ «Дніпровська ТЕЦ» з письмовою заявою та вимогами виключення суми заборгованості попереднього власника кв. АДРЕСА_2 та на дане звернення АТ «Дніпровська ТЕЦ» надавало відповідь вих. № Д/96 від 20.07.2022 року, в якій зокрема зазначало, що за інформацією підприємства особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 був відкритий на споживача ОСОБА_2 , станом на 01.07.2022р. на підставі наданої ОСОБА_1 заяви та пакету документів про право власності на квартиру, особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 переоформлено на споживача ОСОБА_1 .

Станом на 01.07.2022 року за квартирою АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії 9 957,08 грн., за абонплату 630,60 грн. та борг з 2003 року до 2007 року (коли АТ «Дніпровська ТЕЦ» також була постачальником теплової енергії в м. Дніпродзержинську) - 1180,09 грн.

Відповідач АТ «Дніпровська ТЕЦ» звертало увагу на те, що переоформлення особового рахунку у випадку зміни власника відбувається на підставі правовстановлюючих документів та відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на нового квартиронаймача або власника. Особовий рахунок може бути закрито лише в разі відсутності боргу або його списання. Списанню підлягає безнадійна заборгованість, визнана такою відповідно до правил п. 14.1.11 ст.14 Податкового кодексу України. За відсутності ознак безнадійної заборгованості списання заборгованості є неможливим, тому у виключенні з обліку заборгованості у АТ «Дніпровська ТЕЦ» немає законних підстав, оскільки послуга з теплопостачання за даною адресою реально надавалася. Разом з цим, ніяких дій з самовільного переведення обов`язків попереднього власників до позивача ОСОБА_1 , щодо стягнення з нього заборгованості, яка виникла до 13.05.2022 року АТ «Дніпровська ТЕЦ» не здійснювалось.

Також відповідач зазначив, що АТ «Дніпровська ТЕЦ» не направляло позивачу претензій щодо сплати ним особисто заборгованості, яка виникла за адресою АДРЕСА_3 за особовим рахунком № НОМЕР_1 до 13.05.2022 року, не здійснювало дій щодо стягнення цієї заборгованості в судовому порядку з ОСОБА_1 . Навпаки, підприємство має намір звернутись до суду з позовом до попереднього власника про стягнення з нього цієї заборгованості за послуги теплопостачання. Копії рахунків направлені на адресу споживача підтверджують наявність заборгованості, яка є за особовим рахунком № НОМЕР_1 , та не містять вимог її сплати саме ОСОБА_1 .

Відповідач вважав, що зі сторони АТ «Дніпровська ТЕЦ» ніяким чином, права позивача ОСОБА_1 не було порушено, а тому позов не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що спір про право між сторонами відсутній, більш того обраний спосіб захисту позивачем не передбачений чинним законодавством.

II. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заяв та клопотань не заявляв, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Кісілевич Є.Є. в судовому засіданні заяв та клопотань не заявляв, проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

III. Процесуальні дії по справі.

13 липня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.

Відповідачем 26.07.2022 року надано до суду відзив на позовну заяву.

29 липня 2022 року позивачем надано до суду відповідь на відзив.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування квартири серія НРС №206838 від 13 травня 2022 року. Договір посвідчено Главчевою Л.В., державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, Кам`янського районного нотаріального округу; право власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 46893956 від 13.05.2022р.

Після набуття права власності на квартиру та переоформлення особового рахунку на квартиру на своє ім`я, він встановив що за його особовим рахунком наявна заборгованість попередніх власників зазначеної квартири за теплопостачання перед АТ «Дніпровська теплоелектоцентраль». Згідно довідки ЦНАПу про стан заборгованості за адресою квартири за квітень 2022р. за особовим рахунком № НОМЕР_1 станом на 01.05.2022 р. рахується заборгованість у розмірі 9 957,08грн.

26 травня 2022 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача було надіслано заяву з проханням перевести (переоформити) особовий рахунок № НОМЕР_1 на його ім`я за адресою належної йому квартири та виключити з обліку по даному особовому рахунку заборгованість, яка виникла до набуття ним у власність даної квартири.

30.05.2022р. відповідачем було отримано дану заяву, однак на особовому рахунку № НОМЕР_1 продовжує обліковуватися сума боргу, яка виникла з вини попередніх власників квартири, що підтверджується довідкою ЦНАПу про стан заборгованості станом на червень 2022 р., згідно якої вбачається, що на особовому рахунку № НОМЕР_1 рахується борг у розмірі 9 957,08грн.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що АТ «Дніпровська ТЕЦ» надавало послуги з теплопостачання в правобережній частині міста Дніпродзержинська, в тому числі і за адресою АДРЕСА_3 але в порушення норм законодавства було не виконано своїх обов`язків щодо їх оплати попереднім власником квартири, тому за адресою АДРЕСА_3 за особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилась заборгованість.

Відповідач по даній справі АТ «Дніпровська ТЕЦ» надавало відповідь вих. № Д/96 від 20.07.2022 року, в якій зазначало, що за інформацією підприємства особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 був відкритий на споживача ОСОБА_2 , станом на 01.07.2022р. на підставі наданої ОСОБА_1 заяви та пакету документів про право власності на квартиру, особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 переоформлено на споживача ОСОБА_1 .

Станом на 01.07.2022 року за квартирою АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії 9 957,08 грн., за абонплату 630,60 грн. та борг з 2003 року до 2007 року (коли АТ «Дніпровська ТЕЦ» також була постачальником теплової енергії в м. Дніпродзержинську) - 1180,09 грн.

Також судом встановлено, що відповідачем АТ «Дніпровська ТЕЦ» ніяких дій з самовільного переведення обов`язків попереднього власника до позивача ОСОБА_1 , а також жодних дій щодо стягнення з нього заборгованості, яка виникла до 13.05.2022 року АТ «Дніпровська ТЕЦ» не здійснювалось, АТ «Дніпровська ТЕЦ» не направляло позивачу претензій щодо сплати ним особисто заборгованості, яка виникла за адресою АДРЕСА_3 за особовим рахунком № НОМЕР_1 до 13.05.2022 року, не здійснювало дій щодо стягнення цієї заборгованості в судовому порядку з ОСОБА_1 .

Ці обставини не заперечуються сторонами по даній справі.

Таким чином суд вважає, що копії рахунків, які були направлені на адресу споживача підтверджують наявність заборгованості, яка є за особовим рахунком № НОМЕР_1 , та не містять вимог її сплати саме позивачем ОСОБА_1 .

Доводи позивача в позові про те, що відповідачем покладено на нього суму боргу, який утворився до набуття ним квартири у власність, що є порушенням його прав, не підтверджені жодними доказами, тому суд вважає їх необґрунтованими та такими, що ґрунтуються лише на припущеннях позивача ОСОБА_1 про начебто можливе порушення його прав споживача послуг.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Власність, відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» -комунальних послуг належить - централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побуто відходів тощо.

Постачання теплової енергії відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено житлово-комунальною послугою.

Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживач комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комуна послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

П.13 Постанови Кабінету міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг постачання теплової енергії» (Далі Правила № 830) визначено, що послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуг відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ч. 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач мотивує позов через захист прав та інтересів споживача комунальних послуг просить суд про захист його прав на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів

Норми ст.21 Закону України «Про захист споживачів» визначають випадки порушення прав споживачів. А саме, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права спожи вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1)при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2)при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення спожи та/або висловлене ним волевиявлення;

3)при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може ли одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають спожив; однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконай сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживачів на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної як фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач своєчасно не передано (надано) споживачу.

Зважаючи на вимоги позовної заяви ОСОБА_1 , порушень прав споживача згідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» не вбачається. Таким чином, не має підстав для застосування правила про захист прав та інтересів іншим способом ніж той що передбачений ч.. 16 ЦПК України.

Змагальність згідно умов ст. 13 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 14 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 73 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 74 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд бере до уваги позицію позивача, який вказав на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2020 року по справі N 522/19127/18, провадження N 61-20547 св 19 в аналогічній справі, однак в даному рішенні суду зазначено, що суди першої та апеляційної інстанції не повністю з`ясували як характер спірних правовідносин, так і надані сторонами докази.

VI. Висновки суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суду позивачем не надано доказів порушення його прав як споживача комунальних послуг, а саме послуг з теплопостачання, оскільки наявність в його особовому рахунку заборгованості попереднього власника не вказує на те, що відповідач автоматично перевів зобов`язання з її сплати на позивача ОСОБА_1 , більш того в судовому засіданні сторони не заперечували, що жодних вимог до позивача щодо сплати боргу, який був до переведення особового рахунку на позивача він не отримував. Таким чином позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» судовий збір не розподіляється.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.11,509,520,319,322,901 ЦК України,ст.ст.66,67,162 ЖК України, ст.ст.2,4,13,14,16,19,73, 89,268,272,273,280,284,288,289,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про зобов`язання вчинити певні дії -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сушкова Л. І.