Справа № 442/6029/22
Провадження № 2/442/1237/2022
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2022 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи тим, що він є позивачем у справі до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Вказує, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2022 розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 . Під час перебування у шлюбі сторонами набуто наступне майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 без відома заявника змінила замки на дверях у вищезгаданому житловому будинку, де він зареєстрований та проживає. Оскільки у відповідача є намір незаконно відчужити зазначене майно третім особам, вважає, що є необхідність у терміновому забезпеченні позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Зазначає, що накладення арешту на майно, одним із власників яких є ОСОБА_1 , виключає ймовірність спричинення збитків іншим особам. Підстави для застосування судом зустрічного забезпечення відсутні. Враховуючи, що відчуження спірного нерухомого майна може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду за його позовом про поділ спільного майна подружжя, просить накласти арешт шляхом заборони відчуження нерухомого майна, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири та житлового будинку, зобов`язати відповідача не перешкоджати у доступі ОСОБА_1 до житлового будинку.

Із урахуванням положень ст. 153 ЦПК України, сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову вбачається, що такий є позивачем у справі про поділ спільного майна подружжя, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник просить постановити ухвалу, якою накласти арешт шляхом заборони відчуження, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо згаданого нерухомого майна; зобов`язати відповідача не перешкоджати у доступі ОСОБА_1 до згаданого житлового будинку.

До вказаної заяви позивач додав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.09.2022 за №310971562, з якої вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:12, дата державної реєстрації: 24.07.2014, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 29.07.2014, видавник: Реєстраційна служба Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області; квартира за адресою: АДРЕСА_4 , дата державної реєстрації: 30.10.2012, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, р.№1501, 12.10.2012, ОСОБА_3 , приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу.

Пункти 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 та долучені документи до неї, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Аналізуючи позов, із яким звернувся ОСОБА_1 , слідує, що предметом такого є поділ майна подружжя, відповідно до прохальної частини якої позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 квартири та 1/2 житлового будинку. Отже, накладення арешту на нерухоме майно шляхом заборони відчуження, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу, є обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами, сприятиме забезпеченню ефективного захисту прав та законних інтересів позивача, а тому заява про застосування таких підлягає задоволенню. При цьому, при накладенні арешту на майно відповідача шляхом заборони відчуження, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нього, ОСОБА_2 не буде позбавлена права користування таким, а даний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні і обмежується лише можливість його відчуження. Вказане свідчить про врахування судом інтересів як позивача, так і відповідача та забезпечення їх балансу.

Щодо вимоги заявника про зобов`язання відповідача не перешкоджати у доступі до житлового будинку, то суд зазначає наступне. Судом враховано, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна. Наявність ознак протиправності дій відповідача відносно позивача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Обраний позивачем додатковий вид забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти будь-які перешкоди у доступі позивачу до житлового будинку, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, суд вважає необґрунтованим. З доводів позивача щодо даного виду забезпечення позову судом не встановлено співмірності та факту реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову в частині зобов`язати відповідача не перешкоджати у доступі ОСОБА_1 до житлового будинку не підлягає задоволенню.

Крім того, вважаю за необхідне роз`яснити, що у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду першої інстанції з питанням скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 149, 150, 153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_1 задоволити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 шляхом заборони відчуження, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Грицай М.М.