ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3050/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі судді Гусак О.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 9 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

7 лютого 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заву від ОСОБА_2

18 липня 2022 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Мозгової О.О.

29 липня 2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача адвоката Єркіна М.М., подані в інтересах ОСОБА_2 , в яких він просив закрити провадження у справі в частині визнання за ОСОБА_1 права власності 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 автомобіля автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску № кузову НОМЕР_1 за відсутності предмета спору.

19 вересня 2022 року у судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання про закриття провадження у справі, представник позивача зазначила що не підтримує позовні вимоги лише в частині визнання за позивачем 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,8 кв.м та 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , і в цій частині не заперечує щодо закриття провадження у справі, за відсутності предмету спору, а в частині вимог щодо автомобіля вважає що між сторонами існує спір, тому у цій частині підтримує позовні вимоги.

Вислухавши думу представників сторін, суд дійшов до наступного висновку.

За змістом статті 27 ЦПК визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Звертаючи до Дарницького районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 автомобіля автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску № кузову НОМЕР_1 ; 1/2 частини садового будинок АДРЕСА_4 "; 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :03:031:0151 (цільове призначення 01.06. для колективного садівництва) загальною площею 0,0922 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада; 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :03:030:0024 (цільове призначення 01.03. для ведення особистого селянського господарства) загальною площею 0,028 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада; 1/2 частину від суми грошових коштів внесених на депозит за договором банківського вкладу з AT «ОЩАДБАНК», укладеному між AT «ОЩАДБАНК» та ОСОБА_2 до розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

З доданого до матеріалів справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 16 грудня 2012 року (а.с. 19, 20, 33).

Згідно з свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 2004 року квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в рівних долях, тобто по 1/4 частини кожному, та як приватизована згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с. 13).

Враховуючи ті обставини що ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання права власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , яка за нею зареєстрована на праві власності ще 16 грудня 2012 року , а право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 належить їй з 13 жовтня 2004 року, суд дійшов висновку, що спір з приводу вказаного нерухомого майна не момент пред`явлення позову (жовтень 2021) не існував, що є підставою для закриття провадження у справі в цій частині.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі в частині 1/2 автомобіля автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску № кузову НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки представник позивача вказувала щодо вказаного автомобіля у учасників справи існує спір, не зважаючи на те, що він зареєстрований на позивача, і в цій частині позовні вимоги підтримала.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Підсудність цієї справи під час відкриття провадження у справі визначалася з огляду на особливості правил виключної підсудності, зокрема місця розташування нерухомого майна, яке згідно оцінки мало найбільшу вартість, а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_5 .

Зважаючи на те, що представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив та у судовому засіданні просив закрити справу у цій же частині нерухомого майна, а представник позивача не заперечувала про закриття справи і відмовилися від цих вимог, суд вважає, що позов поданий з ознаками «штучної підсудності».

На підставі зазначеного відсутні підстави для розгляду цієї справи Дарницьким районним судом м. Києва за правилами виключної підсудності, передбаченими статті 30 ЦПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно відомостей Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» Князев Г.Ф.. значиться зареєстрованим за адресою - АДРЕСА_6 . Зазначена адреса по територіальності не відноситься до Дарницького району м. Києва.

Як вбачається із матеріалів справи предметом поділу майна щодо якого у сторін існує спір є: автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2012 року випуску № кузову НОМЕР_1 ; садовий будинок АДРЕСА_4 ; земельна ділянка кадастровий номер :03:031:0151 (цільове призначення 01.06. для колективного садівництва) загальною площею 0,0922 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада; земельна ділянка кадастровий номер :03:030:0024 (цільове призначення 01.03. для ведення особистого селянського господарства) загальною площею 0,028 га, що розташована в Київській області, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада; грошові кошти внесені на депозит за договором банківського вкладу з AT «ОЩАДБАНК» укладеному між AT «ОЩАДБАНК» та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 61-14226св19 вказав на те, що «у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності».

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у Дніпровському районі м. Києва (а.с. 48).

Оскільки, предметом поділу є рухоме майно та нерухоме майно, що знаходиться в Обухівському районі, суд дійшов висновку, що справа підсудна Обухівському районному суду Київської області.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На виконання вимог пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, вважаю за необхідне передати матеріали цивільної справи № 753/21921/21 на розгляд за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

Керуючись статтями 30, 31, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя, в частині вимог про визнання за позивачем 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , та 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з відсутністю предмету спору на момент пред`явлення позову.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спільного майна подружжя, передати на розгляд до Обухівського районного суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак