Справа № 696/574/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко О.Є.,

за участю секретаря - Старущенко Н.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3

про поділ квартири, що знаходиться у спільній частковій власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , де просить визнати за нею право власності на кімнати № НОМЕР_1 , 6 у квартирі АДРЕСА_1 та припинити за нею право спільної часткової власності на вказані кімнати.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування квартири від 21.03.2018 позивачка має право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , таку частину квартири їй подарувала мати ОСОБА_4 . Власником 1/3 частини спірної квартири є рідний брат позивачки ОСОБА_2 . Вказує, що в квартирі зареєстровиний син позивачки ОСОБА_3 , але фактично у квартирі проживає лише відповідач. 26.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з письмовою пропозицією поділити квартиру в натурі, визначивши відповідні частки кожного. Лист був направлений через поштові засоби зв`язку. Однак відповідач не відреагував на усні звернення та прохання, так і на лист про поділ квартири. Таким чином ОСОБА_2 порушує право власності позивачки на житло, позбавляючи її можливості розпоряджатися ним на свій розсуд без зміни її цільового призначення.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

06.09.2022 ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 просила позов задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив проти задоволення позову, вказав що не згоден із запропонованим порядком поділу квартири, оскільки це порушує його права.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

З договору дарування квартири від 21.03.2018 вбачається, що ОСОБА_4 (дарувальник) безоплатно передала у власність ОСОБА_1 (обдаровувана) 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117923051 від 21.03.2018 вбачається, що ОСОБА_1 належить 2/3 спірної квартири на праві спільної часткової власності (а.с. 7).

Позивачкою надано фіскальний чек від 26.10.2021, де адресатом вказано відповідача ОСОБА_2 .

З Довідки №98-о від 12.07.2022, виданої Кам`янським відділком КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом на 01.01.2013 спірна квартира була зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Також судом було досліджено технічний паспорт квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10-13). Відповідно 1 приміщення коридор, 2 туалет, 3 ванна, 4 кухня, 5 кімната, 6 кімната, 7 комора, 8 кімната, а також балкон.

У спірній квартирі відповідно до довідки №3307 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 15).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не скористалася своїм правом на призначення судової будівельно-технічної експертизи, згоди між нею та відповідачем щодо варіантів поділу не досягнуто.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач вважаючи, що має право на поділ квартири в натурі ( керуючись ст. 358 ЦК України), просить визнати за нею право власності на визначені нею кімнати квартири АДРЕСА_2 , із одночасним припиненням права спільної часткової власності на зазначені кімнати (керуючись ст.365, 367 ЦК України).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов`язковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Тобто дані правовідносини регулюються нормою ст. 364 ЦК України.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Дана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 3 квітня 2013 року №6-12цс13.

Стороною позивача в судовому засіданні не доведено, що квартиру, яка перебуває у спільній частковій власності, можливо технічно поділити між сторонами у дві ізольовані квартири. В той же час визнання права власності на окремі квартири з припиненням спільної часткової власності, на визначені позивачем кімнати, суперечить нормам матеріального права, які регулюють дані відносини. Фактично, заявлено дві позовні вимоги, які суперечать одна одній, при цьому керуючись нормами про поділ (виділ) майна, позивач просила визнати за нею право власності без фактичного поділу між сторонами. Під час судового розгляду позивач не усунула вказану суперечність, та не сформулювала вимоги таким чином, щоб було зрозуміло їх суть, та не довела перед судом, що запропонований варіант розподілу об`єкту нерухомого майна, а саме квартири взагалі є можливим, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, позов не підлягає до задоволення, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем, що узгоджуватиметься з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 12, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 355, 356, 367 ЦК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на кімнати №5,6, квартири АДРЕСА_1 , та припинення права спільної часткової власності на зазначені кімнати відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення складено 22.09.2022.

Повне найменування сторін та їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О.Є. Ніколенко