Справа № 2514/3452/12
Провадження № 6/740/40/22
УХВАЛА

28 вересня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Пулинець Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про заміну стягувача у справі його правонаступником,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «ПАРІС» звернулося до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому листі по справі 2514/3452/12 з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «ПАРІС».

Заяву обґрунтовано тим, що Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області ухвалено рішення по справі № 2514/3452/12, згідно з яким задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 007-24972-091107 від 09.11.2007 року.

23 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ПАРІС» укладено договір про відступлення права вимоги № 2230/К за беззаставними кредитними договорами, в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, виникла необхідність у заміні стягувача в справі № 2514/3452/12 з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «ПАРІС».

Сторони в судове засідання не з`явилися, представник заявника у заяві просить розгляд справи проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про заміну стягувача його правонаступником підлягає задоволенню з огляду на таке.

26 липня 2012 року Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області ухвалив рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 10272 грн. 40 коп. заборгованості за кредитним договором від 09 листопад 2007 року № 007-24972-091107.

Як вбачається з матеріалів, доданих до заяви ТОВ «ФК «ПАРІС» являється правонаступником ПАТ «Дельта Банк», на підставі Договору № 2230/К про відступлення прав вимоги від 23.04.2020 року відступлення прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором № № 007-24972-091107 від 09.11.2007 року.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України Про виконавче провадження, статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статтей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким є правовий висновок, висловлений Верховним Судом у постанові від 04 червня 2020 року у справі №755/18025/17.

Отже, заява ТОВ «ФК «ПАРІС» про заміну стягувача в справі № 2514/3452/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, його правонаступником - ТОВ «ФК «ПАРІС» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про заміну стягувача його правонаступником задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (, адреса: вул. Велика Василівська, 77-а, м. Київ, 03150) при виконанні заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2012 року по справі № 2514/3452/12 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 007-24972-091107 від 09 листопада 2007 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня її оголошення.

Суддя В.Г. Пантелієнко