Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1168/22
Провадження №: 2/332/1441/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів, зміну порядку та способу їх стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів , зміну порядку та способу їх стягнення . В подальшому позивачем уточнено позовні вимоги(а.с. 25-29). В обґрунтування позову зазначив, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано.Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За згодою сторін діти після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2016 по справі № 332/196/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В подальшому, між ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_6 , виникли фактичні сімейні стосунки, в результаті яких у позивача та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась спільна донька ОСОБА_7 , яка проживає разом з батьком (позивачем) та матір`ю за однією адресою - АДРЕСА_3 .

Оскільки кількість утриманців позивача зросла, до обов`язку утримання двох дітей від першого шлюбу додався обов`язок утримання доньки від другого шлюбу, фінансове навантаження на ОСОБА_2 очевидно збільшилось. У зв`язку з чим майновий стан платника аліментів також змінився у сторону його погіршення. Крім того зазначає , що у 2021 році позивач переніс хірургічне втручання, наразі не має роботи. Посилаючись на вищевикладені обставини , на підставі фактичного погіршення матеріального стану та зміни сімейного стану, просить суд ухвалити рішення про зміну розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2016 по справі № 332/196/16-ц з 1/2 частини від усіх доходів платника аліментів до 1/3 частини доходів.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує(а.с. 45).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином. Представником відповідача адвокатом Фельським С.Л. надано відзив на позовну заяву , в якому зазначено , що оскільки у позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась третя дитина ОСОБА_7 , відповідач погоджується з вимогою позивача про зменшення розміру аліментів до 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття старшою дитиною. У відзиві також зазначено про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника (а.с. 38-39).

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які за згодою сторін діти після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2016 по справі № 332/196/16-ц з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку( а.с. 30-31).

В подальшому, між ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_6 , виникли фактичні сімейні стосунки, в результаті яких у позивача та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась спільна донька ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Малолітня ОСОБА_7 перебуває на утриманні позивача, проживає разом з батьком (позивачем) та матір`ю за однією адресою - АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 06.01.2022 № 04-28/2-24 та № 04-28/2-25(а.с.13, 14).

Певний розмір аліментів у вигляді частини від заробітку, що повинна стягуватись з платника аліментів в залежності від кількості фактичних утриманців визначено законодавчо.

У випадку наявності у платника аліментів трьох дітей, передбачено, що частка доходу, що стягується на їх утримання дорівнює 1/2 частині від доходів платника для 3-х утриманців одночасно. В свою чергу розмір аліментів, встановлений рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2016 р. по справі № № 332/196/16-ц перевищує розмір аліментів, визначений законодавцем.

Як зазначалось вище, після ухвалення рішення про стягнення аліментів на двох дітей у позивача ОСОБА_2 народилась ще одна донька - ОСОБА_7 . Тобто у позивача змінився сімейний стан.

Статтею 52 Конституції України визначено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Отже виходячи із змісту наведеної статті, кожен із трьох дітей позивача має право на однаковий розмір утримання, що забезпечується батьком.

Оскільки кількість утриманців позивача зросла, до обов`язку утримання двох дітей від першого шлюбу додався обов`язок утримання доньки від другого шлюбу, фінансове навантаження на ОСОБА_2 очевидно збільшилось. У зв`язку з чим майновий стан платника аліментів також змінився у сторону його погіршення.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.3 зазначеної Конвенції встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров 'я когось із них.

З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,5,12, 81, 82,83, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180-182 ,192 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів визначений рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2016 року у справі №332/196/16-ц , провадження №2/332/270/16, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 частки від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму , встановленого для дитини відповідного віку , до 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.09.2022 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік