Справа № 444/547/22
Провадження № 2/444/474/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ ПОВНЕ)

22 вересня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Пилипів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Пилипів Василя Івановича звернувся в Жовківський районний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.07.2021 р. о 08.06 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» р.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Р-15 Ковель-Жовква 152 км, в с. Туринка Львівського (Жовківського району) не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 508, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Звернувшись до відповідача із вимогою відшкодувати йому завдані збитки, останній відмовив, а в подальшому зовсім почав уникати будь якого спілкування на цю тему. Надалі відповідач чинив перешкоди працівникам поліції у складанні матеріалів відносно нього за ст. 124 КУпАП та направлення таких до суду.

Позивач зазначає, що постановою Жовківського районного суду Львівської області від 28.10.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, він змушений був самостійно ремонтувати власний автомобіль скориставшись послугами ФОП ОСОБА_4 . Вартість відновлювального ремонту його автомобіля становила 47 300 грн. Право вибору способу звернення за захистом своїх прав - із заявою до страхової компанії чи із позовом до суду належить потерпілому у ДТП.

Також позивач в позові посилається на те, що протиправною поведінкою відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, а також у зв`язку із пошкодженням його майна. Так, він на тривалий час був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, що створило йому великі незручності у повсякденному житті. Він змушений був користуватися громадським транспортом, який рухався по затвердженому графіку, тому це займало багато часу щодня. Крім того, після відновлення автомобіля, такий втратив товарний вигляд та знизився у ціні у зв`язку із наявністю фарбованих елементів. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у грошовому еквіваленті в розмірі 5 000 грн.

Крім того, позивач зазначає, що ним понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Загальна орієнтовна сума таких витрат на момент звернення до суду становить 5 992,40 грн.

У зв`язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в його користь матеріальні збитки в розмірі 47 300,00 грн., заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.04.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін у справі на 11.05.2022 року (арк. спр. 46-47).

11.05.2022 року у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення відповідачу у справі повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та неявкою відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 06.06.2022 року (арк. спр. 55-56).

06.06.2022 року у зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 20.07.2022 року (арк. спр. 60-63).

20.07.2022 року в судовому засіданні оголошено перерву до 04.08.2022 року (арк. спр. 67-70).

04.08.2022 року у зв`язку з поданим представником позивача клопотанням про продовження перерви в розгляді справи, на підставі ухвали суду розгляд справи відкладено на 23.08.2022 року (арк. спр. 73-74).

23.08.2022 року на підставі ухвали суду розгляд справи відкладено на 22.09.2022 року у зв`язку з поданою заявою представником позивача 23.08.2022 року, яка була направлена відповідачу 23.08.2022 року, про що представником позивача подано фіскальний чек про оплату з АТ "Укрпошта" (арк. спр. 77-82).

Відповідачка ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України).

А тому, врахувавши думку позивача та його представника, які не заперечили щодо розгляду справи за відсутності відповідача та не заперечили щодо проведення заочного розгляду справи, суд на підставі поданих доказів, ухвалює заочне рішення в справі.

Представник позивача - адвокат Пилипів В.І. в судовому засіданні 20.07.2022 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, з підстав наведених в такому. Пояснив, що 18.07.2021 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем вчинив дорожньо-транспортну пригоду та завдав збитків автомобілю під керуванням ОСОБА_3 . Місце дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 залишив. ОСОБА_2 керував автомобілем, який мав іноземний реєстраційний номер. Працівники поліції протягом тривалого часу не могли встановити особу відповідача. Постановою суду встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненому ДТП та закрито провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Представник зазначив, що позивачу було спричинено внаслідок цієї ДТП матеріальні збитки на суму 47 300 грн. 00 коп., а також моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 5000 грн. Також представник в судовому засіданні ствердив, що автомобіль, яким керував відповідач був на іноземній реєстрації, окрім того, відповідач з місця ДТП зник, а тому не можливо було встановити кому належить транспортний засіб, яким керував відповідач і чи такий був застрахований на час ДТП. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задоволити повністю, а також просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 20.07.2022 року позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, з підстав наведених в такому. Пояснив, що дійсно 18.07.2021 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі його транспортного засобу та транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 . Позивач пояснив, що в цей день, коли відбулась ДТП, відповідач керував автомобілем та здійснював багато аварійних ситуації на дорозі. Також позивач зазначив, що йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 5000 грн. оскільки він протягом тривалого часу не міг скористатися транспортним засобом, який перебував в ремонті та яким він їздив на роботу та по всіх робочих і родинних питаннях. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_2 , 18 липня 2021 о 08 год. 06 хв., на а/д Р-15 Ковель - Жовква 152 км, в с. Туринка Львівського (Жовківського) району Львівської області, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 508, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Водій ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (арк. спр. 6).

Згідно з постановою Жовківського районного суду Львівської області від 28.10.2021 року у справі №444/3064/21, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП - закрито. У цій постанові зазначено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена зібраними доказами, які знаходяться в матеріалах справи: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, рапортами працівників поліції, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до Кошторису від 30 липня 2021 року ФОП ОСОБА_4 вартість виконаних робіт, а також запчастин та матеріалів ремонту автомобіля марки Peugeot 508 становить 47300,00 грн. (арк. спр. 38).

Як встановлено із наданих суду копій матеріалів адміністративної справи №444/3064/21, зокрема із рапортів працівників поліції, 18.07.2021 року о 08:06 год на автодорозі Р-15 Ковель-Жовква, 152 км., с. Туринка відбулася ДТП за участю автомобіля Peugeot 508, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Volkswagen T4, номерний знак НОМЕР_1 на польській реєстрації. Водій автомобіля Volkswagen T4, здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 508, р.н. НОМЕР_2 та поїхав з місця ДТП в сторону с. Боянець. Проведеними заходами встановлено, що автомобіль Volkswagen T4 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 перебуває у користуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є дані бази ІПНП згідно з якими ОСОБА_2 неодноразово порушував правила дорожнього руху в тому числі за ст. 130 КУпАП (арк. спр. 5, 6, 7).

Позивач підтвердив в судовому засіданні, що не звертався до страхової компанії, оскільки не має жодних даних чи був застрахований транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 та який знаходився на іноземній реєстрації, оскільки останній з місця ДТП зник, в поліцію та на виклики суду не з`являвся, а тому позивач просить захистити його право в межах даних позовних вимог.

Так, потерпіла особа реалізувала своє право на відшкодування завданих збитків на власний розсуд, а саме шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи.

Ураховуючи наведені вище обставини справи, суд не знаходить підстав для відмови позивачу, як особі, яка потерпіла від дій відповідача, у захисті його права на відшкодування завданої йому шкоди винною особою, оскільки за встановлених і наведених вище обставин справи, позивач має право на стягнення з відповідача, як з винної особи, матеріальних збитків, завданих винуватцем ДТП, які не були відшкодовані потерпілій особі.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача в користь позивача матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 47 300 грн. 00 коп.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 - ч. 5 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обставини справи об`єктивно свідчать, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральну шкоду, пов`язаної пошкодженням автомобіля, вжиттям заходів, необхідних для відновлення транспортного засобу, через що позивач переніс ряд незручностей у повсякденному житті, у зв`язку із відсутністю автомобіля, та протягом кількох місяців був позбавлений можливості користуватись автомобілем, котрий він використовував як в роботі так і в особистих цілях.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги наведене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що вимоги про стягнення 5000 грн. моральної шкоди є завищені та належним чином не обґрунтовані. Тому виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача належить стягнути 1000 грн. моральної шкоди.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ч.8 ст.141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача - адвокатом Пилипів В.І. в позовній заяві наведено орієнтовну суму витрат на професійну правничу допомогу та своєчасно подано суду відповідну заяву та докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи встановлено, що професійна правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 адвокатом Пилипів Василем Івановичем повноваження якої підтверджуються ордером про надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 10.11.2021 р. (арк. спр. 5) відповідно до договору №133 про надання правничої (правової допомоги) від 04.11.2021 року (арк. спр. 77-78).

Згідно з Актом про прийняття-передачу наданих послуг від 06.06.2022 року, загальна вартість робіт з надання правничої допомоги становить 5000 грн. (арк. спр. 80). Згідно з квитанцією №0.0..1 позивачем 04.06.2022 року сплачено кошти за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн. (арк. спр. 80 зворот).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані представником позивача докази підтверджують понесення позивачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката. А відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 5000 грн. витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., а тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 992 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 47 300 (сорок сім тисяч триста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце праці не встановлено, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне рішення суду складено 27.09.2022 року.

Суддя: Олещук М. М.