Справа № 693/476/22
Провадження № 2/693/253/22
У Х В А Л А

19.09.2022 Жашківський районний суд Черкаської області

в складі головуючого судді Коцюбинської Ю.Д.,

за участю секретаря судового засідання Олійник С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області спільну заяву сторін про визнання мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, служба у справах дітей Жашківської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

за участю

представника позивача, адвоката Шаповалова А.М.

ОСОБА_1

ОСОБА_2

У С Т А Н О В И В:

До Жашківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Сторонами по справі 21.07.2022 року надана заява про визнання мирової угоди у вказаній справі. Жашківський районний суд Черкаської області ухвалою від 25.07.2022 року відмовив в затвердженні мирової угоди. з підстав суперечності умов угоди вимогам закону.

04.08.2022 року сторони надали суду іншу мирову угоду разом із заявою про її визнання. Жашківський районний суд Черкаської області ухвалою від 10.08.2022 року відмовив в затвердженні мирової угоди. з підстав суперечності умов угоди вимогам закону.

15.08.2022 року сторони надали суду іншу мирову угоду разом із заявою про її визнання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав клопотання, просив затвердити мирову угоду. Адвокат наполягав, що не дивлячись на те, що між сторонами, які перебувають у шлюбі, відсутній спір щодо місця проживання дітей, в них є право на укладення мирової угоди та затвердження її судом.

Сторони підтримали думку адвоката.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Згідно тексту мирової угоди сторони, зокрема, досягли згоди про наступне:

-визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем його проживання.

-ОСОБА_2 зобов`язується самостійно виховувати дітей. При цьому, здійснення виховання дітей зі сторони батька не свідчить про звільнення вид виконання такого обов`язку матері дітей.

-Сторони надають дозвіл один одному щодо тимчасового виїзду дітей за кордон (за межі України) з метою лікування, навчання ...

Статтею 41 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Отже, встановлений мировою угодою обов`язок батька самостійно виховувати дітей, із звільненим від такого обов`язку матері, прямо суперечить наведеній нормі.

В свою чергу, ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Отже, встановлений мировою угодою обов`язок батька самостійно виховувати дітей, прямо суперечить наведеній нормі.

Крім того, формулювання даного пункту є суперечливим, з одного боку батько зобов`язується самостійно виховувати дітей. З іншого це не звільняє мати від такого обов`язку. В судовому засіданні сторони не змогли пояснити, як саме повинен виконуватись даний пункт угоди. Також батько не пояснив, як він намагається самостійно виховувати однорічну дитину, враховуючи наявність постійного місця роботи.

В свою чергу, ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Також, загальна згода на виїзд дітей за межі України, без вказівки на країну, куди може прямувати дитина, строк поїздки тощо, не відповідає вимогам, встановленим для такого дозволу.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що умови наданої сторонами до суду мирової угоди суперечать закону, суд приходить до висновку, що у визнанні мирової угоди слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 189-200, 207, 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної між сторонами по справі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Продовжити судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю. Д. Коцюбинська