Справа № 487/8351/21
Провадження № 2/487/928/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.10.2022 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Універсальна Біржа «Південь», про визнання договору дійсним та визначення часток, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Універсальна Біржа «Південь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визначення часток, в якому просить визнати договір міни №783 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , укладений на Універсальній біржі «Південь» 27 березня 2000 року та зареєстрований в КП ММБТІ за №18449 від 30 березня 2000 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визначити, що частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 в спільній власності на квартиру АДРЕСА_2 , становлять по 1/2 частині за кожним.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.01.2022 відкрите провадження у справі.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.09.2022 справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; відзив відповідачем не подано, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку ст. 280 ЦПК України шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Універсальної Біржі «Південь» був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не подали та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 27 березня 2000 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір міни нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 . Дана угода була укладена на універсальній біржі нерухомості «Південь» та зареєстрована в КП «Міжміське бюро технічної інвентарізації» 30 березня 2000 року за реєстровим номером 18449.

При укладенні договору всі учасники угоди домовились щодо всіх істотних умов договору: предмет договору, його ціна, технічні характеристики та інше. Сторони угоди обмінялись квартирами, передали ключі від квартир. З того часу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають в цій квартирі, зробили там ремонти, сплачували комунальні послуги. Жодного разу спору щодо право власності на цю квартиру не виникало.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 .

18 листопада 2021 року Першою миколаївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №341/2021. Крім ОСОБА_4 інших спадкоємців немає.

Наразі ОСОБА_4 має намір оформити свої спадкові права та розпорядитися цим майном, але нотаріус не приймає до вчинення нотаріальної дії даний договір, оскільки він укладений на біржі, а не у нотаріуса, як цього вимагає ЦК України. Крім того, частки ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_3 не визначені.

Щодо вимог про про визнання договору міни дійсним, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Статтею 241 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Договір міни, в якому однією або обома сторонами є державні організації, може бути укладений лише у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно ст. 242 ЦК України (в редакції 1963 року) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено, що, беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне недійсність договору, таким чином, зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору міни та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а 13.10.2021 року одна із сторін договору ( ОСОБА_3 ) померла, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди в даний момент, суд вважає можливим визнати дійсним договір міни нерухомого майна №783 від 27.03.2000 року, між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , а квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Щодо вимог про визначення часток у спільній сумісній власності суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно Договору міни нерухомого майна №783, який укладений на Товарні біржі «Південь» 27.03.2000 року, в результаті обміну, квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а отже на підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України належить їм на праві спільної сумісної власності.

З огляду на викладене, суд вважає можливим визначити, що частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 в спільній сумісні власності на квартиру АДРЕСА_2 , становлять по 1/2 частині за кожною.

Таким чином, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 76, 81, 89, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна №783 від 27.03.2000 року, між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , а квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визначити, що частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 в спільній сумісні власності на квартиру АДРЕСА_2 , становлять по 1/2 частині за кожною.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його складання та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП відсутній.

Третя особа: Універсальна Біржа «Південь», адреса: місто Миколаїв, проспект Центральний, будинок №15/1.

Суддя А.О. Темнікова