КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8768/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 січня 2018 року було укладено Договір №22/01/18 з СПД - ФОП ОСОБА_2 , згідно з яким останній зобов`язався виготовити та передати Позивачу у власність меблі згідно із затвердженим переліком, визначеним в Додатку №1 до Договору.

Позивач вказує, що Розділом 2 Договору №22/01/18 визначено, що Підрядник зобов`язується у повному об`ємі, належним чином і у відповідності з умовами даного Договору виконати роботи протягом 30 робочих днів з дня перерахування Замовником 70% вартості Робіт згідно до п.3.2 Договору.

Виконання робіт підтверджується підписаними Сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Загальна вартість Робіт, згідно із Специфікацією до Договору №22/01/18 складала 713400.00 грн, і в якості передоплати Позивачем було сплачено Відповідачу 395000 грн.

Позивач вказує, що у зв`язку з виявленням недоліків під час приймання продукції за іншим Договором №19/09/2017 з виготовлення і поставки кухонних меблів, листом від 07 березня 2018 року були зупинені роботи за Договором №22/01/18.

Також вказаним листом запропоновано Підряднику поставити всі одиниці продукції, включаючи незавершені.

І наявні матеріали, що були закуплені для виконання замовлення за Договором №22/01/18.

В заяві від 30 березня 2018 року, що отримана Відповідачем 02 квітня 2018 року зафіксовано, що станом на 30 березня 2018 року Підрядником було передано наступні меблі:

1. Шафа у передпокій (арт.1);

2. Стелаж в коридор (арт.3);

3. Набір меблів для пральні (арт.4);

4. Гардероб (арт.5);

5. Шафа для ніши в спальню (арт.10);

6. Стелаж у кабінет (арт.11).

Всього, як зазначає Позивач, було передано шість позицій з наявних 15, визначених у підписаній Специфікації до Договору №22/01/18.

При цьому, в листі Замовник попередив Підрядника про те, що всі поставлені вироби будуть передані на експертну перевірку щодо відповідності якості продукції.

Листом від 16 квітня 2018 року Підрядник направив Акти здачі-прийняття виконаних робіт за Договором №22/01/18 на наступні вироби:

1. Шафа у передпокій (арт.1) на суму 38800,00 грн;

2. Стелаж в коридор (арт.3) на суму 27500,00 грн;

3. Гардероб (арт.5) на суму 78500,00 грн;

4. Шафа для ніши в спальню (арт.10) на суму 28400,00 грн:

5. Стелаж у кабінет (арт.11) на суму 34700,00 грн.

Позивач зазначає, що у зв`язку з виявленими недоліками у поставлених виробах 17 квітня 2018 року ним було направлено заяву Підряднику про відмову від їх прийняття і запропоновано усунути недоліки.

Крім того, 18 квітня 2018 року Позивачем направлено заяву Відповідачу про те, що останній протягом 15 календарних днів з дати отримання цього листа повинен завершити доставку та наступних виробів, а саме:

1. Набір меблів для пральні (арт.4) - 46000,00 грн.;

2. Шафа у спальню (арт.12) - 59000,00 грн.;

3. Шафа в нішу при вході (великий санвузол) (позиція 4 арт. 14) - 18500,00 грн;

4. Комплект меблів у передпокій (арт.2) - 84300,00 грн.

При цьому Позивач, як він вказує, запевнив, що в разі усунення виявлених недоліків у вже доставлених виробах (арт.1,3,5,10,11), вони будуть прийняті в рахунок коштів, сплачених Підряднику як попередня оплата.

Що стосується інших виробів, визначених у Специфікації до Договору, а саме: полки у вітальню (арт.6) на суму 87700,00 грн, ТВ тумби у вітальню (арт.7) на суму 34300,00 грн, стіл обідній (арт.8) 13800,00 грн, ТВ тумба спальня (арт.9) на суму 46400,00 грн, санвузол малий (арт.13) на суму 44500,00 грн, тумба під раковину, полки в ніші зліва та зверху від раковини, дзеркало (позиція 1,2,3 арт.14) на суму 35000 гривень, стілець із каміння в малий санвузол і великий (арт.15) на суму 36000.00 грн, а всього на загальну суму 297700,00 грн, то Позивач, як він зазначає, листом від 19 квітня 2018 року відмовився від Договору №22/01/218.

Після цього, як стверджує Позивач, він звернувся до ТОВ «Судова незалежна експертиза України» з метою проведення товарознавчого дослідження меблів, що були предметом Договору та були поставлені Відповідачем.

Так, відповідно до Висновку експерта №ED-1725-6-1023.18 від 08 червня 2018 року поставлені Відповідачем меблі в цілому не відповідають умовам Договору, Специфікації до Договору, кресленням та нормам ДСТУ:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови».

Наявні недоліки, а саме: відсутність частини меблів відповідно до замовлення, не відповідають заявленим розмірам, механічні пошкодження у вигляді подряпин та потертостей на корпусі та фасадах, тріщини ламінованого покриття, невідповідність структури кольору, наявність зайвих отворів, відсутність фіксації поличок, відсутність перегородок та поличок.

Недоліки за кожним виробом окремо, їх класифікація та ступінь готовності виробу зазначені у дослідницькій частині висновку.

Виявлені дефекти (недоліки) є наслідком неякісного виконання робіт по виготовленню, монтажу, зборки.

При цьому лише ніша у спальну кімнату (арт.10) та шафа в ніші біля входу (арт.14, позиція 4) на загальну суму 46900 гривень можуть експлуатуватися, а той час як інші поставлені меблі на загальну суму 284500 гривень мають істотні недоліки.

Вказаним Висновком також підтверджено, що Позивачу не поставлено наступні вироби:

1) комплект меблів у передпокій (арт.2) па суму 84300,00 грн;

2) полки у вітальню (арт.6) на суму 87700,00 грн;

3) ТВ тумбу у вітальню (арт.7) на суму 34300,00 грн;

4) стіл обідній (арт.8) на суму 13800,00 грн;

5) ТВ тумбу у спальню (арт.9) на суму 46400,00 грн;

6) санвузол малий (арт.13) на суму 44500.00 грн;

7) тумбу під раковину, полки і шафа в ніші зліва та зверху від раковини, дзеркало (позиція 1, 2, 3 арт.14) на суму 35000,00 грн.

8) стілець із каміння в малий санвузол і великий (арт.15) на суму 36000,00 грн.

Всього не поставлено продукції на загальну суму 382000,00 грн, а різниця між сумою попередньої оплати (395000,00 грн) та вартістю поставлених меблів з недоліками (331400,00 грн) складає 63600,00грн.

На вказану суму, як стверджує Позивач, Відповідачем меблі не поставлені взагалі, а тому він повинен вказану суму повернути.

Крім того, оскільки Відповідач так і не усунув виявлені недоліки поставлених меблів, Позивач просить стягнути з нього їх вартість - 284500 гривень, зобов`язавши при цьому ФОП ОСОБА_2 вивезти з належної Позивачу квартири неякісні меблі.

Просив суд, розірвати укладений між сторонами Договір №22/01/18 від 22 січня 2018 року про виготовлення меблів; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348100,00 гривень, з яких 284000,00 гривень - за поставлений товар неналежної якості та 63600,00 гривень, що не були використані Відповідачем; зобов`язати ФОП ОСОБА_2 забрати і вивезти меблі з місця їх доставки: АДРЕСА_1 .

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року, відмовлено у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за понесені ним витрати на правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані рішення суду є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що відповідно до п. 1.1 Договору №22/01/18, Відповідач, за дорученням Позивача, зобов`язався виконати наступні роботи:

- розробка проекту замовлення та виготовлення меблів з власних матеріалів. Комплектація, кількість, вартість і технічні характеристики меблів вказуються в Специфікації (Додаток № 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною даного Договору;

- поставка, монтаж та установка меблів на умовах DDP (Інкотермс в редакції 2000р.) за адресою Замовника: АДРЕСА_1 ;

- вартість монтажу та установки меблів включено до Загальної вартості робіт;

У свою чергу, позивач зобов`язався прийняти та оплатити виконані Роботи.

Загальна вартість Робіт, згідно із Специфікацією до Договору №22/01/18 складає 713400,00 грн., за результатом яких, Відповідач повинен був передати Позивачу:

1. шафу у передпокій (арт.1) на суму 38800,00 грн.,

2. комплект меблів у передпокій (арт.2) на суму 84300,00 грн.,

3. нішу в холі (арт.3) на суму 27500,00 грн.,

4. набір меблів для пральні (арт.4) на суму 46000,00 грн.,

5. гардероб (арт.5) на суму 78500,00 грн.,

6. полки у вітальню (арт.6) на суму 87700,00 грн.,

7. ТВ тумбу у вітальню (арт.7) на суму 34300,00 грн.,

8. стіл обідній (арт.8) - 13800,00 грн.,

9. ТВ тумбу у спальню (арт.9) на суму 46400,00 грн.,

10. Шафу для ніши в спальню (арт.10);

11. стелаж у кабінет (арт.11) на суму 34700,00 грн,

12. шафи у спальню (арт.12) на суму 59000,00 грн.,

13. санвузол малий (арт.13) на суму 44500,00 грн.,

14. тумбу під раковину, полки і шафа в ніші зліва та зверху від раковини, дзеркало (позиція 1,2,3 арт.14) на суму 35000,00грн,

15. стілець із каміння в малий санвузол і великий (арт.15) на суму 36000,00 грн.

Пунктами 3.1,3.2 Договору №22/01/18 встановлено, що загальна вартість Робіт по даному Договору визначається у специфікації.

Замовник здійснює передплату вартості робіт в розмірі 195000,00 грн. при підписанні даного Договору.

На виконання п.3.2 Договору №22/01/18 відповідачем 22 січня 2018 року отримано попередню оплату в сумі 195000,00 грн. та 09 лютого 2018 року ще додатково 200000,00 грн.

Факт оплати підтверджується Актами прийому передачі грошових коштів від 22 січня 2018 року та 09 лютого 2018 року, підписаними як Замовником так і Підрядником та Розписками Відповідача від 19 січня 2018 року і 09 лютого 2018 року на вищевказані суми.

Всього, позивачем сплачено за Договором №22/01/2018 в якості попередньої оплати 395000,00 грн.

У свою чергу, починаючи з 30 березня 2018 року по день подачі апеляційної скарги Відповідач привіз для передачі Позивачу меблі на суму 331400,00 грн.:

1. меблі на суму 46900,00 грн., які хоча і мають певні недоліки, та повністю не змонтовані, але можуть експлуатуватися згідно з висновком експертного дослідження:

- ніша у спальню кімнату (арт.10) на суму 28400,00 грн.

- шафа в ніші біля входу (арт.14 позиція 4) на суму 18500,00 грн, а всього

2. меблі на суму 284500,00 грн, в яких виявлені істотні недоліки, а саме:

- шафа у передпокій (арт.1) на суму 38800,00 грн., ніша в холі (арт.3) на суму 27500,00 грн.,

- набір меблів для пральні (арт.4) на суму 46000,00 грн.,

- гардероб (арт.5) на суму 78500,00 грн.,

- стелаж у кабінет (арт.11) на суму 34700,00 грн,

- шафа у спальню (арт.12) на суму 59000,00 грн.

Враховуючи суму попередньої оплати та вартість меблів (згідно специфікації), то Відповідач на суму отриманої попередньої оплати в розмірі 63600,00 грн. жодних зобов`язань не виконав.

Недоліки та їх ступінь був підтверджений Висновком експерта №ЕD-1725-6-1023.18 від 08 червня 2018 року експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме меблів, які виготовлені ФОП ОСОБА_3 .

Зазначає, що Відповідач не приступив до усунення недоліків у спосіб, який задовольняв Позивача (заміна неякісних або пошкоджених деталей), а також вважав такий спосіб усунення недоліків недоцільним.

Звертає увагу на те, що в ході судового розгляду Відповідач не спростував Висновку експерта №ЕD-1725-6-1023.18 від 08 червня 2018 року експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме меблів, яким підтверджено, що виготовлені ФОП ОСОБА_3 в цілому не відповідають умовам Договору №22/01/18 від 22 січня 2018 року, Специфікації до договору, кресленням та нормам ДСТУ 4414: 2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови».

Наявні недоліки, а саме: відсутність частини меблів відповідно до замовлення, не відповідають заявленим розмірам, механічні пошкодження у вигляді подряпин та потертостей на корпусі та фасадах, тріщини ламінованого покриття, невідповідність структури кольору, наявність зайвих отворів, відсутність фіксації поличок, відсутність перегородок та поличок.

Недоліки за кожним виробом окремо, їх класифікація та ступінь готовності виробу зазначені у дослідницькій частині висновку.

Виявлені дефекти (недоліки) є наслідком неякісного виконання робіт по виготовленню, монтажу, зборки.

Вартість відновлювального ремонту в частині вартості елементів корпусу та фурнітури становить 23419,48 грн.

Визначення вартості відновлювального ремонту в іншій частині експертом неможливо, по причині відсутності додаткової інформації про вартість індивідуальних частин складових меблів та їх розробки, а також технологічної карти виготовлення індивідуальних меблів, що дозволяє встановити вартість відновлення пошкодженого виробу та вартості таких робіт.

Меблі, що відповідач хотів передати позивачу, мають недоліки, які роблять неможливим та недопустимим їх використання відповідно до їх цільового призначення; виникли з вини виробника (продавця, виконавця).

При цьому, відповідач не захотів усувати такі недоліки у спосіб, який просив позивач, вважаючи їх неістотними (лист відповідача від 16 березня 2018 року №1603/01/18).

Жодних доказів на спростування вищевказаних доводів відповідач не надав.

А тому позивач звернувся до суду з вимогами про розірвання договору і повернення сплачених за товар коштів в сумі 331400,00 грн.

Крім того, сума попередньої оплати, що не була використана у розмірі 63600,00 грн повинна бути повернута відповідачем, виходячи з приписів ст.ст.530,693 ЦК України.

Просив також врахувати, що сторони підтвердили, що частину продукції, а саме: шафу у передпокій (арт.1); стелаж у коридор (арт.3); набір меблів для пральні (арт.4); гардероб (арт.5); шафу для ніши в спальню (арт.10); стелаж у кабінет (арт.11) позивачу для передачі Відповідач привіз 30 березня 2018 року.

Заявою від 30 березня 2018 року, що отримана відповідачем 02 квітня 2018 року, позивач підтвердив отримання таких меблів, вказав на наявність недоліків таких меблів та попередив відповідача про те, що всі поставлені вироби будуть передані на експертну перевірку щодо відповідності якості продукції.

Відповідач не приступив до усунення виявлених позивачем недоліків, натомість листом від 16 квітня 2018 року направив Акти здачі-прийняття виконаних робіт за Договором №22/01/18 на наступні вироби:

1. Шафа у передпокій (арт.1) на суму 38800,00 грн;

2. Стелаж в коридор (арт.3) на суму 27500,00 грн;

3. Гардероб (арт.5) на суму 78500,00 грн;

4. Шафа для ніши в спальню (арт.10) на суму 28400,00 грн;

5. Стелаж у кабінет (арт.11) на суму 34700,00 грн.

Крім того, в ході листування відповідач повідомив позивача, що вважає виявлені недоліки несуттєвими.

Жодних доказів того, що позивач перешкоджав відповідачу усунути недоліки меблів, здійснити допоставку меблів чи вжити інших дій щодо виконання Договору від 22 січня 2018 року №22/01/18 матеріали справи не містять.

Натомість, заявою від 19 квітня 2018 року позивач вимагав у відповідача завершити доставку та монтаж меблів, які не були доставлені, а також вимагав усунути недоліки вже поставлених меблів.

У відповідь на вищевказану заяву,відповідач не відреагував.

Просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Крім цього зазначив, що зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції від 17 лютого 2022 року підлягає скасуванню, то і підлягає скасуванню і додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року з прийняттям нового судового рішення, про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн., у задоволенні яких суд першої інстанції відмовив, у зв`язку з відмовою в позові.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 січня 2018 року між ОСОБА_1 та СПД - ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір №22/01/18 від 22 січня 2018 року (Договір №1), у відповідності до якого відповідач зобов`язався виконати наступні роботи:

- розробка проекту замовлення та виготовлення меблів з власних матеріалів. Комплектація, кількість, вартість і технічні характеристики меблів вказуються в Специфікації (Додаток № 1 до Договору), яка с невід`ємною частиною Договору;

- поставка, монтаж та установка меблів на умовах DDP (Інкотермс в редакції 2000р.) за адресою Замовника: АДРЕСА_1 .

Розділом 2 Договору №22/01/18 визначено, що Підрядник зобов`язується у повному об`ємі, належним чином і у відповідності з умовами даного Договору виконати роботи протягом 30 робочих днів з дня перерахування Замовником 70% вартості Робіт згідно з п.3.2 Договору.

Виконання робіт підтверджується підписаними Сторонами Акту здачі-приймання виконаних робіт.

Пунктами 3.1,3.2 Договору №22/01/18 встановлено, що загальна вартість Робіт по даному Договору визначається у Специфікації.

Замовник здійснює передплату вартості робіт в розмірі 195000,00 грн при підписанні даного Договору.

Згідно зі затвердженою сторонами Договору специфікацією, предметом договору було виготовлення побутових меблів у переліку з 15 пунктів (артикулів).

Загальна вартість Робіт, згідно із Специфікацією до Договору №22/01/18 складає 713400,00 грн.

В якості передоплати позивачем сплачено на рахунок відповідача суму в розмірі 395000 гривень.

07 березня 2018 року позивач направив листа відповідачу, в якому з посиланням на наявність недоліків у виробах виготовлених за іншим укладеним між сторонами Договорі №19/09/17 від 19 вересня 2017 року (Договір 2), зазначив, що зупиняє дію Договору №1 та висловив вимогу поставити всі одиниці продукції, включаючи незавершені, а також наявні матеріали, що були закуплені для виконання Договору №1 до 09 березня 2018 року.

30 березня 2018 року позивачем складено ще одного листа на адресу Відповідача, в якому підтверджено отримання 6 позицій зі Специфікації (Шафа у передпокій (арт.1), Стелаж у коридорі (арт.3), Набір меблів для пральні (арт.4), гардероб (арт.5), Шафа для ніши в спальню (арт.10), Стелаж у кабінет (арт.11)), а також запропоновано до 04 квітня 2018 року передати всі залишки (готову продукцію, матеріали тощо).

При цьому позивачем також наголошено на подальшому проведенні експертної оцінки якості вже виготовленої за даним Договором продукції.

В матеріалах справи містяться інші матеріали листування між позивачем (його довіреними особами) та відповідачем, в яких одна сторона (Замовник) наполягає на наявності недоліків виготовленій продукції, а інша сторона - виконавець висловлює готовність їх усунути.

Заявою від 17 квітня 2018 року позивач повідомив про відмову від підписання запропонованих відповідачем актів здачі-приймання виконаних робіт №1-5 щодо поставлених меблів у зв`язку з виявленими недоліками, із зазначенням переліку недоліків.

При цьому запропоновано у встановлений строк їх усунути.

19 квітня 2018 року позивачем повідомлено ФОП ОСОБА_2 про розірвання Договору №1 в частині полки у вітальню (арт.6) на суму 87700,00 грн, ТВ тумби у вітальню (арт.7) на суму 34300,00 грн, стіл обідній (арт.8) 13800,00 грн, ТВ тумба спальня (арт.9) на суму 46400,00 грн, санвузол малий (арт.13) на суму 44500,00 грн, тумба під раковину, полки в ніші зліва та зверху від раковини, дзеркало (позиція 1,2,3 арт.14) на суму 35000 гривень, стілець із каміння в малий санвузол і великий (арт.15) на суму 36000,00 грн, а всього на загальну суму 297700,00 грн.

За замовленням ОСОБА_1 експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Цепою Ю.В. було проведене товарознавче дослідження рухомого майна, а саме меблів (Висновок №ED-1725-6-1023.18 від 08 червня 2018 року).

Згідно із зазначеним висновком на підставі умов Договору №1, Специфікації до нього та ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням», виявлено наступні недоліки:

1. Шафа прихожої: фактичний розмір становить 940x2470, присутні незначні відхилення від креслень в розмірах, а також в частині розміщення подвійної стінки (за кресленнями має бути між нижніми висувними ящиками, фактично - ліва вертикальна стінка зроблена подвійною.

Розсувні двері при їх переміщенні в ліве положення торкаються лиштви дверей у приміщення серверної, що може призвести до її пошкодження.

При відкритті нижніх висувних ящиків їх фасад торкається м`якої стрічки розміщеної з боків розсувних дверей, тому необхідно притримувати розсувні двері в крайньому положенні, що перешкоджає нормальній експлуатації виробу.

Виявлені недоліки є наслідком не врахування фактичних розмірів приміщення та взаємних розмірів всіх елементів виробу при їх поєднанні.

Усунути недоліки можливо шляхом повної переробки внутрішньої структури виробу або розсувних дверей.

Нормальна експлуатація виробу за наявності вищезазначених недоліків неможлива.

Недоліки істотні.

Ступінь готовності > 70%.

Визначити вартість усунення недоліків не вбачається за можливе.

2. Прихожа: відсутня.

Виріб не було представлено для огляду.

Ступінь готовності 0%.

3. Стелаж коридору (ніша в холі): Фактичний розмір становить 2380x720, відхилення від розмірів відповідно до креслення (по кресленню відстань між 4 та 5,5 та 6 поличками становить 300мм фактично 290 мм; відстань між 6 поличкою та верхом по кресленню 295 мм фактично 260 мм), глибина поличок по кресленню 32 см фактично 37 см, стелаж не зафіксований (не стійкий); скол на передній частині правої бокової стійки; тріщина ламінованого покриття на задній частині лівої бокової стійки; подряпини в дальній правій частині другої ніші зверху.

Пошкодження виникли внаслідок механічної дії на поверхню, їх усунення можливе шляхом заміни пошкоджених елементів виробу.

Експлуатація виробу можлива, проте наявність дефектів не відповідає вимогам розділу 5. «Загальні технічні вимоги» ДСТУ 4414:2005, а саме: пунктам 5.2.1 (граничні відхили від габаритних розмірів), 5.2.4 (вкладні та накладні елементи (наприклад днище шухляд, скло, дзеркала, декоративні елементи) повинні бути закріплені нерухомо), 5.2.17 (на обличкованій видимій та невидимій поверхні меблів не дозволені дефекти згідно з ДСТУ 2080).

Недоліки істотні.

Ступінь готовності > 70 %.

4. Пральня: Порушення роботи правої вертикальної двері; стільниця не закріплена; відсутні отвори під раковину; відсутність ручок на 3-х фасадах; фасади в лівій частині не мають достатнього опору, що приводить до продавлювання в глибину шафи; дальній правий упор полки розташований нижче, що тягне за собою нестійкість полки; відсутність перегородки в ніші під умивальником; відсутність шафи над пральною машиною (має бути за кресленнями).

Виріб не відповідає наданим кресленням, робота по зборці виробу не завершена.

Перегородка під раковиною є в наявності проте не встановлена.

Шафа над пральною машиною відсутня.

Експлуатація всіх елементів виробу без доопрацювання неможлива.

Усунути недоліки можливо шляхом завершення монтажу та встановлення додаткового упору для фасадів, що прикривають бойлери.

Недоліки істотні.

Ступінь готовності > 70 %.

5. Гардероб: Ліва група висувних ящиків при відкритті впирається в лиштву дверей; пошкоджена кромка бокової вертикальної стінки меблів петлями сейфу; дверцята зліва зверху в закритому положенні не в одній площині з іншими елементами; нерівномірний зазор між правою нижньою поличкою та фронтальною частиною; замки не Blum, а Наfеlе, верхній висувний ящик фронтальної частини не відкривається вільно (потребує налаштування), праві полиці не мають достатньої жорсткості при вертикальному навантаженні.

Виявлені недоліки є наслідком не врахування фактичних розмірів приміщення та взаємних розмірів всіх елементів виробу при їх поєднанні, а також не якісно проведеного налаштування висувних ящиків.

Усунення недоліку висувного ящику можливе шляхом проведення його регулювання або заміни висувної системи.

В іншій частині усунення недоліків без повної переробки виробу неможлива.

Експлуатація виробу за призначенням при наявності вищезазначених недоліків можлива проте із обмеженнями.

Недоліки істотні.

Ступінь готовності > 70 %.

6. Полки в вітальні: відсутні.

7. ТВ тумба в вітальні: відсутня.

8. Стіл для обідів: відсутній.

9. ТВ тумба для спальної кімнати: відсутня.

10. Ніша спальної кімнати: потертість на кромці лівого фасаду; подряпини в нижній частині лівих дверцят; незначне відхилення від розмірів.

Пошкодження виникли внаслідок механічної дії на поверхню, їх усунення можливе шляхом заміни пошкоджених елементів виробу.

Експлуатація виробу можлива.

Недоліки не істотні.

Ступінь готовності > 70 %.

11.Стелаж в кабінеті: задня стінка не відповідає специфікації, має бути горизонтальною - фактично вертикальна; замки не відповідають замовленню (наявні Hafele замість Blum); подряпини в верхній частині біля ручок; відхилення від розмірів; відсутність доводників на нижніх фасадах.

Пошкодження виникли внаслідок механічної дії на поверхню.

Невідповідність комплектації може бути усунута шляхом заміни комплектуючих.

Експлуатація виробу без доопрацювання системи відкриття нижніх фасадів неможлива.

Недоліки істотні.

Ступінь готовності > 70 %.

12. Шафа в спальній кімнаті (купе): не зібраний, наявні елементи корпусу та фурнітури без кріплень.

На елементах корпусу наявні потертості та подряпини.

Монтаж можливий, проте недоцільний враховуючи наявність пошкоджених елементів.

Експлуатація виробу в розібраному стані неможлива.

Недоліки істотні.

Ступінь готовності <70%.

13. Санвузол малий: відсутній.

14. Санвузол великий: тумба під умивальник, полички та шафа в ніші зліва та зверху умивальника, дзеркало відсутні.

Шафа в ніші біля входу частково зібрана.

Не зафіксована.

Присутні невстановлені елементи корпусу та фасади.

Завершити монтаж можливо.

В цілому відповідає кресленням із невеликими відхиленнями за розмірами.

Експлуатація після завершення монтажу можлива.

Недоліки не істотні.

Ступінь готовності > 70 %.

15.Стілець з каменю малого та великого санвузлів: відсутні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача немає підстав вимагати розірвання Договору в односторонньому порядку та відшкодування у зв`язку з цим збитків, завданих неякісним наданням послуг відповідачем.

До таких висновків суд першої інстанції прийшов аналізуючи Висновок товарознавчого дослідження №ED-1725-6-1023.18 від 08 червня 2018 року, зазначивши, що більшість істотних недоліків у виробах, про які в ньому йдеться, пов`язана з тим, що роботи з монтажу та доставки частин меблів не були завершені.

Жоден з виробів не має готовності 100%, тобто роботи по жодному з артикулів Відповідачем не були закінчені.

При цьому, щодо кожного з виявлених недоліків експертом пропонується спосіб його виправлення, в тому числі - шляхом виготовлення виконавцем нових деталей.

Підстави вважати, що у випадку усунення недоліків вони будуть проявлятися знову, відсутні.

Крім цього, відповідач позбавлений можливості закінчити роботу саме з вини Позивача, який не допускає виконавця до квартири, в якій має здійснюватися монтаж виготовлених меблів.

Позивачем також і не надано доказів понесення ним витрат на самостійне усунення недоліків виготовленої відповідачем продукції, а тому і з цих підстав відшкодування позивачеві шкоди є безпідставним.

Відмовляючи позивачу у стягненні на його користь з відповідача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався тим, що підстави для стягнення таких витрат відсутні, оскільки у задоволенні позову було відмовлено.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Статтею 2 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Істотним недоліком, згідно з п.12 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», є - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

По справі встановлено, що відповідач не приступив до усунення недоліків у спосіб, який задовольняв позивача (заміна неякісних або пошкоджених деталей), а також вважав такий спосіб усунення недоліків недоцільним.

Аналіз п.12 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» дає підстави вважати, що недолік є істотним за наступних обставин:

1. який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення;

2. виник з вини виробника (продавця, виконавця);

3. після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Отже, відповідно до п.12 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», наявність будь-якої однієї саме з цих трьох ознак у Товару, дає підстави вважати такий Товар з істотними недоліками.

Висновком товарознавчого дослідження №ED-1725-6-1023.18 від 08 червня 2018 року підтверджено, що виготовлені ФОП ОСОБА_3 меблі в цілому не відповідають умовам Договору №22/01/18 від 22 січня 2018 року, Специфікації до договору, кресленням та нормам ДСТУ 4414: 2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови».

Зокрема, у даному Висновку зазначено, що наявні недоліки, а саме: відсутність частини меблів відповідно до замовлення, не відповідають заявленим розмірам, механічні пошкодження у вигляді подряпин та потертостей на корпусі та фасадах, тріщини ламінованого покриття, невідповідність структури кольору, наявність зайвих отворів, відсутність фіксації поличок, відсутність перегородок та поличок.

Недоліки за кожним виробом окремо, їх класифікація та ступінь готовності виробу зазначені у дослідницькій частині висновку.

Виявлені дефекти (недоліки) є наслідком неякісного виконання робіт по виготовленню, монтажу, зборки.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Разом з тим, в ході судового розгляду відповідач не спростував Висновку експерта №ЕD-1725-6-1023.18 від 08 червня 2018 року експертного товарознавчого дослідження рухомого майна.

Більше того, меблі, які відповідач хотів передати позивачу мають недоліки, які роблять неможливим та недопустимим їх використання відповідно до їх цільового призначення; виникли з вини виробника (продавця, виконавця).

При цьому, відповідач не захотів усувати такі недоліки у спосіб, який просив позивач, вважаючи їх неістотними (лист відповідача від 16 березня 2018 року №1603/01/18).

Статтею 673 ЦК України передбачено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно з ч.1 ст.675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.2 ст.678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право, в тому числі, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Частиною першою ст.679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Стаття 709 ЦК України передбачає, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором:

1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення;

2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні;

3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни;

4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Аналогічні вимоги містяться і в ч.1 ст.8 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме: у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 2 ст.530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, сума попередньої оплати, що не була використана у розмірі 63600,00 грн., повинна бути повернута Відповідачем, виходячи з приписів ст.ст.530,693 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначені вимоги чинного законодавства та докази, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності, колегія суддів вважає що вимоги позивача про розірвання договору та повернення сплачених за товар коштів в сумі 331400,00 грн, з яких 284500,00 грн - за поставлений товар неналежної якості та 63600,00 грн - за непоставлений товар, знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Колегія суддів також вважає, що відмова в задоволенні позову з підстав того, що відповідач позбавлений можливості закінчити роботу з вини позивача, який не допускає виконавця до квартири, в якій має виконуватися монтаж меблів, також є необґрунтованою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зупинив монтаж меблів, при цьому наполягав на тому, щоб відповідач усунув виявлені недоліки і здійснив поставку тих меблів, які у нього наявні.

Колегія суддів враховує і те, що Сторони підтвердили, що частину продукції, а саме: шафу у передпокій (арт.1); стелаж у коридор (арт.3); набір меблів для пральні (арт.4); гардероб (арт.5); шафу для ніши в спальню (арт.10); стелаж у кабінет (арт.11) позивачу для передачі відповідач привіз 30 березня 2018 року.

Заявою від 30 березня 2018 року, що отримана відповідачем 02 квітня 2018 року, позивач підтвердив отримання таких меблів, вказав на наявність недоліків таких меблів та попередив відповідача про те, що всі поставлені вироби будуть передані на експертну перевірку щодо відповідності якості продукції.

Відповідач не приступив до усунення виявлених позивачем недоліків, натомість листом від 16 квітня 2018 року направив Акти здачі-прийняття виконаних робіт за Договором №22/01/18 на наступні вироби:

1. Шафа у передпокій (арт.1) на суму 38800,00 грн;

2. Стелаж в коридор (арт.3) на суму 27500,00 грн;

3. Гардероб (арт.5) на суму 78500,00 грн;

4. Шафа для ніши в спальню (арт.10) на суму 28400,00 грн;

5. Стелаж у кабінет (арт.11) на суму 34700,00 грн.

Крім того, в ході листування Відповідач повідомив позивача, що вважає виявлені недоліки несуттєвими.

Жодних доказів того, що позивач перешкоджав відповідачу усунути недоліки меблів, здійснити допоставку меблів чи вжити інших дій щодо виконання Договору від 22 січня 2018 року №22/01/18 матеріали справи не містять.

Натомість заявою від 19 квітня 2018 року позивач вимагав у відповідача завершити доставку та монтаж меблів, які не були доставлені, а також вимагав усунути недоліки вже поставлених меблів.

У відповідь на вищевказану заяву, відповідач не відреагував.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову з підстав того, що відповідач позбавлений можливості закінчити роботу з вини позивача, є необґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , а саме, необхідно розірвати договір від 22 січня 2018 року за№22/01/18 про виготовлення меблів, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , в частині виготовлення та поставки меблів на суму 348100,00грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348100,00 грн, з яких 284500,00 грн - за поставлений товар неналежної якості та 63600,00 грн - за непоставлений товар; зобов`язати ФОП ОСОБА_2 забрати (вивезти) неякісно виготовлені меблі відповідно до висновку №ED-1725-6-1023.18 ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 08 червня 2018 року на суму 284500,00 грн з місця їх доставки: АДРЕСА_1 .

Щодо перегляду додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року необхідно зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4,6,9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України "Про адвокатуру" визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі "Заїченко проти України" (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги по справі, позивачу були надані такі юридичні послуги як: супроводження питання щодо представництва інтересів Клієнта у суді першої інстанції в межах стягнення коштів за Договором від 22.01.2018 року №22/01/18, укладеного між Клієнтом та ФОП ОСОБА_2 , що включає проведення аналізу наданих Клієнтом документів та матеріалів; підготовку правової позиції; підготовку необхідних процесуальних документів, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції; підготовка та подача пояснень, відзивів та інших процесуальних документів, необхідних для належного захисту інтересів Клієнта щодо стягнення коштів за Договором, укладеного між Клієнтом і ФОП ОСОБА_2 .

Надання вказаних послуг повністю підтверджується матеріалами справи: Договором про надання послуг з правової допомоги від 16 квітня 2018 року, Протоколом узгодження Договірної ціни про надання послуг з правової допомоги від 10 серпня 2018 року, описом послуг, що надаються Адвокатським бюро, Випискою по рахунку, Актом від 18 лютого 2022 року приймання-передачі послуг №21 до Протоколу узгодження договірної ціни від 10 серпня 2018 року до Договору про надання послуг з правової допомоги від 16 квітня 2018 року.

Виходячи з вищенаведених норм права, встановлених обставин справи та наданих доказів, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. є співрозмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року з ухваленням нового рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 15000 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року скасувати і постановити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів задовольнити частково.

Розірвати договір від 22 січня 2018 року за №22/01/18 про виготовлення меблів, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , в частині виготовлення та поставки меблів на суму 348100,00 гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348100,00 гривень, з яких 284500,00 гривень - за поставлений товар неналежної якості та 63600,00 гривень - за непоставлений товар.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 забрати (вивезти) неякісно виготовлені меблі відповідно до висновку №ED - 1725-6-1023.18 ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 08.06.2018 року на суму 284500,00 гривень з місця їх доставки: АДРЕСА_1 .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 15000 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 03 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба