Справа № 201/2518/20
Провадження № 2/201/102/2022
У Х В А Л А

04 жовтня 2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Батманової В.В.

за участю секретаря Турбаївської М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 19.03.2020 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження (а.с.№34).

Позивач у судові засідання призначені на 14.06.2022, 05.07.2022, 03.08.2022, 23.08.2022 та 04.10.2022 поспіль не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, за адресою, яка зазначена по тексту позову. Представником позивача подані заяви про відкладення розгляду справи з різних підстав проте жодних доказів поважності причини неявки у судове засідання надано не було (а.с. № 33, 38, 45, 50, 55)

Відповідач в судове засідання призначене на 04 жовтня 2022 року також не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відбувався відповідно до вимог ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), залишення позову без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Слід звернути увагу й на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, будучи повідомленим належним чином про день та час судових засідань призначених на 14.06.2022, 05.07.2022, 03.08.2022, 23.08.2022 та 04.10.2022, поспіль не з`явився в судові засідання за своїм же позовом.

Крім того суд намагався у будь-який передбачений законом спосіб повідомити позивача про призначені судові засідання, зокрема шляхом направлення поштою судової повістки про виклик до суду.

Разом з цим суд критично оцінює подані представником позивача заяви про відкладення розгляду справи, оскільки жодних доказів поважності причини неявки у судове засідання представником позивача надано не було.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду.

При прийнятті такого рішення судом також враховано й положення ст. 210 ЦПК України щодо строків розгляду цивільної справи. Як вбачається з матеріалів справи, позов надійшов до суду 13.03.2020, отже справа знаходиться в провадженні більше двох с половиною років.

За таких обставин, суд робить висновок про недобросовісне користування своїми процесуальними правами з боку позивача.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги положення ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судові витрати відносяться на рахунок держави, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору про подачі позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір », ст.ст. 141, п. 1 ч.2 ст. 200, ч. 5 ст. 223, ч.2 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 257, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В.В. Батманова