У Х В А Л А

27.09.2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

за участю секретаря - Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій вона ставить наступні вимоги: заборонити ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 ) проводити будь-які будівельні роботи на житловому будинку АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :41:001:0411.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджує свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданим 26.05.2008 року.

Разом із тим належний ОСОБА_1 житловий будинок межує із земельною ділянкою за кадастровим номером :41:001:0411 та розташованим на ній житловий будинок АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , Відповідач).

На початку вересня 2022 року ОСОБА_2 розпочала реконструкцію належного їй будинку АДРЕСА_2 . яка проявилась у проведенні будівельних робіт щодо спорудження надбудови другого поверху над хвірткою та цегляним забором, що підтверджується фотознімками.

Заявник акцентує увагу на тому, що здійснювані ОСОБА_2 будівельні роботи є самочинними оскільки проводяться за відсутності дозвільних документів та з істотним порушенням будівельних норм і правил. Разом з тим спорудження ОСОБА_2 надбудови другого поверху спричинить погіршення природного освітлення житлових приміщень належного ОСОБА_1 житлового будинку необхідність дотримання яких передбачається державними будівельними нормами, а саме: ДБН В 2.2.-15:2019 «Житлові будинки».

Одночасно звертає увагу суду на те, що здійснювані ОСОБА_2 будівельні роботи за відсутності відповідної проектної документації, створюють також загрозу для життя та здоров`я ОСОБА_1 так як в ході реконструкції частини житлового будинку АДРЕСА_2 не враховувались результати інженерно-геологічних вишукувань і обстеження технічного стану конструкцій про обов`язковість проведення яких значиться в настанові щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016.

На даний момент ОСОБА_1 здійснюється підготовка та формування позову до ОСОБА_2 предметом спору якого буде: «...Зобов`язати ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 ) за власний рахунок знести незаконно зведену надбудову житлового будинку АДРЕСА_2 »

Суд, дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд встановив наступне.

Предметом спору у даній цивільній справі виступає знесення незаконно зведеної на думку заявника надбудови житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 .

Зі змісту поданої заяви слідує, що подальше будівництво спірного об`єкту нерухомості може створити заявнику не тільки перешкоди у користуванні власністю, але й загрозу його життю та здоров`ю, оскільки реконструкція, що її здійснює ОСОБА_2 на її думку не відповідає будівельним нормам.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами частини 4 статті 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.п. 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно з положеннями ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як зазначає заявник він в майбутньому має намір подати до суду позов позову до ОСОБА_2 предметом спору якого буде: «...Зобов`язати ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 ) за власний рахунок знести незаконно зведену надбудову житлового будинку АДРЕСА_2 »

Таким чином, предмет позову з яким позивач має звернувся до суду, взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду у разі задоволення позовних вимог.

Суд приходить до висновку, що з метою захисту прав та інтересів позивача, уникнення будь яких дій з боку відповідача, спрямованих на створення перешкод у здійсненні користування позивачем спірним нерухомим майном, беручи до уваги майбутній предмет позову, суд вважає за доцільне задовольнити подану заявником заяву.

Такий захід забезпечення позову на час розгляду справи відповідає предмету позову, є розумним, адекватним, співмірним та таким, що відповідає предмету позову, не завдає шкоди сторонам.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову відповідачем не було подано клопотання про зустрічне забезпечення, відсутні підстави, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення та враховуючи, що застосовані судом заходи забезпечення позову не спричинять в подальшому збитків відповідачу, суд вважає застосування зустрічного забезпечення не доцільним.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що подана заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.149-150, 153, 154, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 ) проводити будь-які будівельні роботи на житловому будинку АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером :41:001:0411.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. У разі неподання заявником відповідної позовної заяви заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються.

Дані заявника (позивача): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2

Дані відповідача: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали про вжиття заходів забезпечення позову направити негайно для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Апеляційну скарга на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області В.І. Бедьо