ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/4598/20 Номер провадження 22-ц/814/2558/22Головуючий у 1-й інстанції Цвіра Д.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В.,

секретар Владіміров Р.В.,

за участі представника позивача адвоката Тарасенко В.Ю., представника відповідача адвоката Ястребової Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Тарасенко Вірою Юріївною,

на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 жовтня 2021 року,

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківжитлобуд-1», приватне акціонерне товариство «Трест Житлобуд-1», про визнання факту належності цінних паперів та майнових прав на нерухоме майно, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

31.03.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом та 23.10.2021 заявила про вжиття заходів його забезпечення шляхом накладення арешту та заборони відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо передачі права власності на нерухоме майно, використання його як предмету іпотеки чи забезпечення виконання якихось зобов`язань, звернення стягнення на нього, до моменту ухвалення остаточного судового рішення по вказаній справі.

Заява обґрунтована тим, що без вжиття указаних видів забезпечення позову існує ризик незаконного відчуження спірного об`єкта нерухомого майна відповідачем, який на даний час є його одноосібним власником, на користь третіх осіб, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.10.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості припущень, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Тарасенко В.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Вважає, що відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції неправильно застосував положення статей 149-153 ЦПК України, залишивши поза увагою позицію Верховного Суду, сформовану при розгляді аналогічних спорів, у справах №635/3813/20 від 24.03.2021 та №638/12183/18 від 04.03.2020.

Заперечує оцінку судом доказів, наданих заявницею, якими підтверджено, що цінні папери та немайнові права на спірне нерухоме майно набуті відповідачем у період шлюбу із донькою позивачки/заявниці ОСОБА_3 . Після її смерті відповідач, незаконно без згоди інших спадкоємців, розпорядився частиною померлої у немайнових правах на оспорюване майно і отримав одноосібно назад внесені ним у шлюбі грошові кошти, що були об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у рахунок виконання зобов`язань за попереднім договором та договором купівлі-продажу цінних паперів, розірвавши ці договори. Тим самими одноосібно відмовившись від немайнових прав на нерухомість останній порушив права та законні інтереси своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка також є спадкоємицею померлої ОСОБА_3 .

Також вважає доказом незаконності намірів відповідача щодо спірного майна відсутність у останнього реагування на пропозиції позивачки в досудовому порядку вирішити спір, а також подальше звернення в суд із цим позовом.

Повідомляє, що зі слів онуки заявниці відомо про намір відповідача продати квартиру.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.11.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 13.12.2021.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.07.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

У суді апеляційної інстанції представник позивача адвокат Тарасенко В.Ю., доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні. Представник відповідача адвокат Ястребова Є.Б. проти задоволення апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.03.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві спільної сумісної власності подружжя:

- Ѕ частини прав на цінні папери та їх вартість в кількості 4195 штук (1/2 частина від 8390 штук) на загальну суму 419 452,00 грн. (1/2 частина від 838 904,00 грн.), придбаних за договором купівлі-продажу цінних паперів №5255-15/5254 від 17.11.2015, укладеним між ТОВ «Харківжитлобуд-1» та ОСОБА_2 ;

- майнових прав на Ѕ частину квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , адреса після завершення будівництва АДРЕСА_1 ; майнових прав за попереднім договором від 17.11.2015, укладеним між ТОВ «Харківжитлобуд-1» та ОСОБА_2 ; щодо вимоги виконання умов попереднього договору від 1 7.11.2015 та укладення основного договору купівлі-продажу квартири щодо квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , адреса після завершення будівництва АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право власності на указану частину цінних паперів та майнові права на нерухоме майно;

- визнати недійсними правочини, вчинені ОСОБА_2 щодо відмови від договору купівлі-продажу цінних паперів №5255-15/5254-15/БВ від 17.11.2015, укладеного між ТОВ «Харківжитлобуд-1»; від 17.11.2015, укладеного із ТОВ «Трест Житлобуд-1» щодо квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , адреса після завершення будівництва АДРЕСА_1 ; а також договір купівлі-продажу квартири за вказаною адресою, укладений із ПАТ «Трест Житлобуд-1»./а.с.2-15/

Відмовляючи у забезпеченні позову, районний суд виходив із того, що заявницею не надано доказів на підтвердження існуванням ризиків відчуження спірного майна відповідачем, як його одноосібним власником. При цьому саме лише посилання в заяві на потенційну можливість його відчуження, без наведення обґрунтування підтвердженого належними та допустимими доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі не може погодитися, оскільки вони зроблені без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що регулюють заявлені до вирішення правовідносини.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також заборона вчиняти певні дії, у тому числі іншим особам, щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, є одними із видів забезпечення позову, передбачених п.п.1,2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України, застосування яких, відповідно до ч.3 наведеної норми, має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.02.2020 по справі №381/4019/18, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (постанова Верховного Суду від 14.06.2021 у справі №308/8567/20).

Із позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач оспорює, у тому числі майнові права на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , як спільну сумісну власність подружжя.

Зважаючи на предмет і підстави заявленого ОСОБА_1 позову, колегія суддів визнає підставними та обґрунтованими її доводи щодо необхідності забезпечення позову в частині заборони відчуження спірної квартири до розгляду справи та набранням рішенням законної сили. Такий вид забезпечення є адекватним та співмірним із заявленим правом відповідача щодо спірного об`єкту, не матиме негативних наслідків та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Щодо вимоги забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, то колегія суддів приходить до висновку, що необхідності в такому забезпеченні немає, оскільки достатнім забезпеченням буде заборона відчуження спірної квартири, тому в цій частині заяви відмовляє.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню, із постановленням нового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного об`єкту нерухомості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Тарасенко Вірою Юріївною, задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Тарасенко Віри Юріївни про забезпечення позову - задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту належності цінних паперів та майнових прав на нерухоме майно, визнання права власності в порядку спадкування за законом, шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відчуження квартири АДРЕСА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця