ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м.Суми

Справа №591/1866/20

Номер провадження 22-ц/816/796/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності :

позивача - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Жалковського Володимира Юрійовича,

представника відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвоката Титаренка Віктора Миколайовича

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року, у складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 21 лютого 2022 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії та за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та АТ «Універсал Банк» укладений договір про надання банківських послуг monobank від 13 листопада 2019 року. При укладенні договору відкрито рахунок НОМЕР_1 , по якому їй наданий картковий рахунок НОМЕР_2 з лімітом кредитних коштів в сумі 15 000,00 грн. 28 грудня 2019 року невідома особа шляхом заміни СІМ карти її абонентського номеру отримала несанкціонований доступ до банківських рахунків позивача та у подальшому здійснила крадіжку грошових коштів, шляхом їх переказу на інші карткові рахунки: о 16 год. 53 хв. кошти в сумі 10361 грн 09 коп., з яких 361 грн 09 коп. - комісія за здійсненими операціям, о 16 год. 53 хв. кошти в сумі 5200 грн, з яких 200 грн 00 коп. - комісія, на картковий на рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Ощадбанк» та о 16 год. 53 хв. 10400 грн, з яких 400 грн 00 коп. - комісія, на картковий рахунок НОМЕР_4 , відкритий АТ «УкрСиббанк».

Вважає, що через незаконні дії відповідача, які полягають у неналежному проведенні відповідних заходів безпеки рахунків клієнта банку та встановлення належного користувача monobank , відсутність належного інформування клієнта про несанкціоновані дії призвели до порушення прав позивача.

Посилаючись на вказане, просила суд ухвалити рішення, яким:

визнати дії АТ «Універсал Банк» протиправними, такими, що призвели до порушення позивача, як споживача банківських послуг;

визнати нечинними транзакції від 28 грудня 2019 року щодо переказу коштів з карткового рахунку НОМЕР_2 у сумах: 10361 грн 09 коп. (з яких 361 грн 09 коп. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк»; 5200 грн 00 коп. (з яких 200 грн 00 коп. - комісія за переказ коштів), на картковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк»; 10400 грн 00 коп. (з яких 400 грн 00 коп. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок НОМЕР_4 в АТ «УкрСиббанк» та зобов`язати АТ «Універсал Банк» повернути їй грошові кошти, шляхом відновлення їх на картковому рахунку НОМЕР_2 ;

скасувати нарахування АТ Універсал Банк» клієнту банку - позивачу по кредитним коштам в сумі 15000 грн на картковому рахунку НОМЕР_2 , процентів за користування кредитними коштами, в тому числі неустойки (штрафи, пені), комісії, з дня здійснення неналежного переказу;

стягнути з АТ «Універсал Банк» пеню за неналежний переказ в сумі 2440 грн 24 коп.;

стягнути з АТ «Універсал Банк» на її користь компенсацію завданої моральної шкоди в сумі 50000 грн 00 коп.

06 квітня 2020 року, представником позивача - адвокатом Жалковським В.Ю., на виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2020 року про залишення без руху, подано уточнену позовну заяву (т. 1, а.с. 56-72), в якій виключена позовна вимога про скасування нарахування АТ Універсал Банк» клієнту банку - позивачу по кредитним коштам в сумі 15000 грн на картковому рахунку НОМЕР_2 , процентів за користування кредитними коштами, в тому числі неустойки (штрафи, пені), комісії, з дня здійснення неналежного переказу.

Будучи незгодним з позовом ОСОБА_1 , АТ «Універсал Банк» 08 вересня 2021 року звернулося до суду із окремим позовом (т.3, а.с. 38-41 справа № 591/6517/21), в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 13 листопада 2019 року у розмірі 17610 грн 73 коп. Свої вимоги мотивувало ти, що 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Відповідачем умови договору не виконуються, станом на 15 березня 2021 року заборгованості становить 17610 грн 73 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 29 листопада 2021 року було об`єднано в одне провадження справа № 591/1866/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів та справу № 591/6517/21 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з присвоєнням справи № 591/1866/20.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії АТ «Універсал Банк» протиправними та такими, що призвели до порушення прав ОСОБА_1 , як споживача банківських послуг.

Визнано нечинними транзакції від 28 грудня 2019 року щодо переказу коштів з карткового рахунку НОМЕР_2 в сумах: 10361 грн 09 коп. (361 грн 09 коп. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк»; 5200 грн 00 коп. (200 грн 00 коп. комісія за переказ коштів) на картковий рахунок НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк»; 10400 грн 00 коп. (400 грн 00 коп. - комісія за переказ коштів) на картковий рахунок НОМЕР_5 АТ «УкрСиббанк» неналежними переказами та зобов`язано АТ «Універсал Банк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти, шляхом відновлення їх на картковому рахунку НОМЕР_2 .

Скасовано нарахування АТ «Універсал Банк» клієнту ОСОБА_1 по кредитним коштам в сумі 15 000 грн 00 коп. на картковому рахунку НОМЕР_2 , процентів за користування кредитними коштами в тому числі неустойки (штрафи, пеня), комісії з дня здійснення неналежного переказу.

Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 2 440 грн 24 коп. пені за неналежний переказ, виконаний АТ «Універсал Банк» за опротестованою транзакцією від 28 грудня 2019 року з банківського карткового рахунку ОСОБА_1 та компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп.

Стягнуто з АТ «Універсал Банк» на користь держави судовий збір у сумі 3073 грн 60 коп.

У задоволенні позову АТ «Універсал Банк» відмовлено.

АТ «Універсал Банк» подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити, а позов АТ «Універсал Банк» задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що надсилання та введення ОТП-паролю відбувається для зміни довіреного пристрою, а не для зміни ПІН-коду для входу в мобільний додаток monobank, який залишився незмінним. На переконання відповідача, треті особи знали пароль до особистої електронної пошти позивача, що сприяло втраті кредитних коштів.

Звертає увагу на те, що після звернення позивача до контактного центру та повідомлення про ймовірні шахрайські дії, банком були вжиті заходи з блокування карткового рахунку, проте переказ вже був здійснений і його призупинення було неможливим.

Наголошує на тому, що в банку були відсутні законні підстави для відмови у зміні довіреного пристрою та проведення платіжної операції, адже ці операції супроводжувалися коректним введенням ПІН-коду, що прирівнюється до власноручного підпису клієнта.

Крім того, вважає, що позивачем не було доведено відсутності її вини у втраті фінансового номера, факту шахрайських дій чи незаконного списання з її карткового рахунку грошових коштів.

Представником позивача - адвокатом Жалковським В.Ю. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта - адвоката Титаренка В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Жалковського В.Ю., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank, відповідно до умов якої їй було відкрито рахунок НОМЕР_1 та надано карту № НОМЕР_2 (т.1 а.с. 25).

Згідно з інформацією про рух коштів по картці, 28 грудня 2019 року о 16.53 год. кошти в сумі 10361 грн 09 коп. (361 грн 09 коп. комісія за здійснення операції) із зазначенням «переказ на картку» переведено на картковий рахунок НОМЕР_3 , належний невідомій особі та відкритий в АТ «Ощадбанк»; 28 грудня 2019 року о 16.53 год. кошти в сумі 5200 грн 00 коп. (200 грн комісія за здійснення операції) із зазначенням «переказ на карту» переведено на картковий рахунок НОМЕР_3 АТ «Ощадбанк»; 28 грудня 2019 року о 16.53 год. операція щодо переказу коштів в сумі 5200 грн 00 коп. на картковий рахунок НОМЕР_3 скасовано; 28 грудня 2019 року о 16.54 год. вказану операцію по переведенню коштів здійснено на картковий рахунок НОМЕР_4 , належний невідомій особі та відкритий в АТ «УкрСиббанк»; 28 грудня 2019 року о 17.06 год. здійснюється надходження коштів в сумі 100 грн із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку НОМЕР_6 ; 28 грудня 2019 року о 17.06 грн. надійшли кошти в сумі 7 000 грн 00 коп. із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку НОМЕР_6 ; 28 грудня 2019 року о 17.07 год. надійшли кошти в сумі 1300 грн 00 коп. із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку НОМЕР_6 ; 28 грудня 2019 року о 17.08 год. надійшли кошти в сумі 2000 грн 00 коп. із зазначенням «поповнення картки» через систему Приват-24. Кошти надійшли з карткового рахунку НОМЕР_6 ; 28 грудня 2019 року о 17.09 год. кошти в сумі 10 400 грн 00 коп. (400 грн 00 коп. комісія за здійснення операції) із зазначенням «переказ на картку» переведено на картковий рахунок НОМЕР_5 АТ «УкрСиббанк» (т.1 а.с. 26-30).

28 грудня 2019 року за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР внесені відомості по кримінальному провадженню 0003932 за фактом, що 28 грудня 2019 року в період часу з 16.53 год. по 17.08 год. невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами належними ОСОБА_1 , перерахувавши їх з банківських рахунків останньої, чим завдали їй матеріального збитку на загальну суму 26077 грн. 89 коп. (т.1 а.с. 37).

Відповідно до додаткової інформації для виїмки по ЄРДР №0003932, наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», вхід до мобільного додатку системи monobank до 16.30 год. 28 грудня 2019 року позивач здійснювала з мобільного терміналу Meizu модель М6Note, ІМЕІ: НОМЕР_7 під ІР-адресою: НОМЕР_8 . Останнє з`єднання абонентського номеру ОСОБА_1 ( НОМЕР_9 ) у зазначеному вище мобільному терміналі відбулося о 16.11 год. 28 грудня 2019 року в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 69. О 16.30 год. 28 грудня 2019 року, абонентський номер НОМЕР_9 почав працювати в мобільному терміналі невідомої особи, моделі Huawei марки р30lite, ІМЕІ: НОМЕР_10 , за ІР-адресою: НОМЕР_11 . Зазначений термінал перебуває в зоні дії Базової станції мобільного оператора за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 11. О 16.31 год. змінилася Базова станція із позначенням - 33301-29727 та на абонентський номер позивача надходять СМС з повідомленням від різних операторів, мобільний термінал працює за типом з`єднання gprsCall, INTERNET (т.1 а.с.32-36).

Згідно з витягом щодо операцій по акаунту monobank, вхід в акаунт відбувся 28 грудня 2019 року о 16-50 год. з мобільного терміналу за ІР-адресою НОМЕР_11 , використовуючи номер НОМЕР_12 (1.1 а.с. 32).

03 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з письмовою заявою, в якій повідомила, що 28 грудня 2019 року невідома особа шляхом заміни СІМ карти її фінансового абонентського номеру телефону, отримала доступ до її банківського рахунку № НОМЕР_2 , з якого вчинила крадіжку грошових коштів шляхом здійснення переказу на інші карткові рахунки, а саме власних коштів в сумі 972 грн 82 коп. та кредитних коштів у сумі 14 588 грн 27 коп. (т.1 а.с. 38-39).

Листом від 13 січня 2020 року АТ «Універсал Банк» відмовлено ОСОБА_1 у виконанні запиту від 03 січня 2020 року та рекомендовано відвідати одне із відділень банку для написання заяви про розкриття банківської таємниці або надіслати нотаріально посвідчений запит (т.1, а.с. 43).

04 лютого 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася з письмовою претензією до АТ «Універсал Банк» з вимогою повернути кошти на її банківські рахунки, що були несанкціоновано перераховані на інші карткові рахунки з вини банку через неналежну ідентифікацію клієнта, а саме власних коштів в сумі 972 грн 82 коп. та кредитних коштів у сумі 14 588 грн 27 коп. Просила не здійснювати нарахування відсотків за використання кредитних коштів, штрафних нарахувань та пені на викрадену суму кредитних коштів з її рахунку № НОМЕР_2 (т. 1 а.с 41-42).

Згідно відповіді АТ «Універсал Банк» від 18 лютого 2020 року, 28 грудня 2019 року о 16 год. 50 хв. був здійснений вхід до мобільного додатку monobank з мобільного девайсу Huawei MAR НОМЕР_13 з введенням підтвердженого ОТР-паролю. Після чого, о 16 год. 53 хв. у мобільному додатку було проведено зміну мобільного телефону з НОМЕР_9 на мобільний телефон НОМЕР_14 та о 16 год. 54 хв. здійснено дві операції по перерахуванню грошових коштів в сумі 10361 грн 09 коп. та 5200 грн 00 коп. Банк не встановив жодних порушень зобов`язань за договором, так як карта була заблокована несвоєчасно і проведенню несанкціонованих списань 28 грудня 2019 року передував успішний вхід у мобільний додаток позивача з коректним вводом ПІН-коду (т. 1, а.с. 46).

Постановою Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі №591/2002/20 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ВФ Україна» було встановлено, що не відновлення відповідачем підключеної позивачці послуги «Обмеження віддаленої заміни СІМ-карти» призвело до заміни її СІМ-карти за заявою невідомої особи в іншому місті України. За допомогою мобільного номеру позивачки невідома особа отримала доступ до її банківських рахунків, з яких були зняті грошові кошти (т. 3, а.с. 106-110).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що списання коштів з карткового рахунку позивача відбулося в зв`язку з наданням відповідачем дозволу невідомій особі до цього банківського рахунку, чим порушив вимоги Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі в редакції, яка діяла станом на 28 грудня 2019 року) платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

За змістом ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Частиною 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що уразі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (тут і далі в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку.

Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення визначено, що емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Аналогічні висновки викладені, зокрема у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15 та неодноразово підтверджені Верховним Судом, зокрема у постановах від 23 січня 2018 року у справі N 202/10128/14-ц (провадження N 61-1856св17), від 18 квітня 2018 року у справі N 190/926/16-ц (провадження N 61-6470св18), від 20 червня 2018 року у справі N 320/1169/16-ц (провадження N 61-9855св18), від 22 листопада 2018 року у справі N 712/2283/16-ц (провадження 61-11291св18), від 05 грудня 2018 року у справі N 754/15020/15-ц (провадження N 61-22283св18), від 17 липня 2019 року у справі N 571/841/16-ц (провадження N 61-25606св18), від 13 вересня 2019 року у справі N 501/4443/14-ц (провадження N 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі N 182/3171/16 (провадження N 61-24548св18), від 16 жовтня 2019 року у справі N 676/2792/16-ц (провадження N 61-34233св18), від 20 листопада 2019 року у справі N 210/245/18-ц (провадження N 61-4352св19), від 05 грудня 2019 року у справі N 168/613/16-ц (провадження N 61-11711св18), від 23 січня 2020 року у справі N 179/1688/17 (провадження N 61-12707св19).

Встановлено, що оспорювані транзакції по картковому рахунку, відкритому в АТ «Універсал Банк», були виконані невідомими через мобільний додаток monobank, без використання платіжної карти.

АТ «Універсал Банк» ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду рішення суду не було надано беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню фінансового номера, ПІН -коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції.

Натомість, постановою Сумського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі №591/2002/20 встановлено, що 28 грудня 2019 року заміна СІМ-карти з фінансовим номером позивача була здійснена невстановленими особами у зв`язку з тим, що ПрАТ «ВФ Україна» не відновлено послугу «Обмеження віддаленої заміни СІМ-карти».

З наданих АТ «Універсал Банк» відповідей на звернення ОСОБА_1 вбачається, що банком фактично не заперечувався факт того, що оскаржувані транзакції по платіжній карті позивача ініційовані не нею, а іншими невстановленими особами, шляхом використання перевипущеної sim-карти, тобто кошти списано унаслідок шахрайських дій невстановлених осіб.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання оспорюваних банківських операцій, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Слід зазначити також, що АТ «Універсал Банк» не було надано доказів на підтвердження ознайомлення позивача з умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK UNIVERSAL BANK», зокрема, і пунктами 8.10 пункту 8 розділу 1, яким відповідальність за всі операції, що супроводжується авторизацією, до моменту заяви клієнта, поданої до контактного центру банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківської послуги покладено на клієнта.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 довела наявність вини банку в незаконному переказі коштів з її банківської платіжної картки, а відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача про те, що вона своїми діями не сприяла втраті її фінансового номеру телефону, ПІН-код чи іншої інстанції за допомогою яких був здійснений вхід в мобільний додаток monobank, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про визнання транзакцій незаконними та зобов`язання банку повернути позивачу грошові кошти.

Усупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції надано оцінку заявленому АТ «Універсал Банк» зустрічному позову. Так, встановивши, що кредитні кошти, які просить стягнути банк із ОСОБА_1 були не санкціоновано списані із її рахунку в наслідок неправомірних дій самого банку, і ними вона не користувалася, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, у зв`язку з їх безпідставністю.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2020 року подано позовну заяву з уточненими позовними вимогами, в якій ОСОБА_1 не заявлялася вимога про скасування нарахування АТ Універсал Банк» клієнту банку - позивачу по кредитним коштам в сумі 15000 грн на картковому рахунку НОМЕР_2 , процентів за користування кредитними коштами, в тому числі неустойки (штрафи, пені), комісії, з дня здійснення неналежного переказу (т.1, а.с. 65-72).

Проте, при ухваленні судового рішення, суд першої інстанції на позовну заяву з уточненнями не звернув уваги та вийшов за межі позовних вимог, що є істотним порушенням норм процесуального права.

Таким чином, рішення суду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування нарахування процентів, неустойки та комісії.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, з АТ «Універсал Банк» на користь держави підлягає стягненню, пропорційно до задоволених позовних вимог (2 немайнових вимоги та вимога майнового характеру), судовий збір в сумі 2305 грн 02 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року скасувати в частині вирішення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про скасування нарахування процентів, неустойки та комісії.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь держави судовий збір в сумі 2305 гривень 02 копійки за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 27 вересня 2022 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко