КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 357/7017/19 Головуючий у суді першої інстанції: Ярмола О.Я.
Номер провадження: 22-ц/824/1499/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року у цивільній справі за позовом Білоцерківської міської ради Київської області до Білоцерківської районної державної адміністрації, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсними і скасування розпорядження, договору купівлі-продажу земельної ділянки та державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Білоцерківська міська рада Київської області (далі - позивач) звернулась в Білоцерківський міськрайонний суд Київської області із вказаним позовом в якому просила визнати недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації (далі - відповідач) від 18 липня 2018 року за № 339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП ОСОБА_1 (далі - відповідач) в адміністративних межах Шкарівської сільської ради»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, який укладений 20.07.2018 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , загальною площею 0,2103 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:023:0602, який посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А. П. за № 3-2304 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 42160960 державного нотаріуса Приймак А.П. від 20.07.2018 року і реєстрацію права власності, номер запису 27135103.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в лютому 2019 року позивачем виявлено відсутність на Публічній кадастровій карті відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером: :03:051:0036, та нові відомості про земельну ділянку площею 0,2103 га. з кадастровим номером: :01:023:0602, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, знаходиться у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2018 року.

Проте, Білоцерківською міською радою Київської області розпорядчих рішень, зокрема щодо продажу земельної ділянки не приймалося.

З Інформаційної довідки вбачається, що між Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області та ОСОБА_1 , 20.07.2018 року було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, кадастровий номер: :01:023:0602, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 204, який в подальшому був посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. за № 3-2304. Цього ж дня, державним нотаріусом Приймак А.П. було прийнято рішення за індексним номером: 42160960 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:023:0602 за ОСОБА_1 , що підтверджує продажу Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області земельної ділянки, кадастровий номер: :01:023:0602, яка попередньо була сформована саме як земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Біла Церква.

Білоцерківська міська рада Київської області такі дії Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області вважає незаконними та такими, що порушують права територіальної громади міста Біла Церква.

В позовній заяві, позивач також посилається на те, що відповідачем - Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області порушено норми ст.ст. 12, 78, 80, 83, 92, 122, 123, ч.6 ст.149 Земельного кодексу України внаслідок відчуження частини земельної ділянки, що сформована в межах державного акту на право користування земельною ділянкою серія Б за № 086970 (з подальшими змінами згідно постанови Верховної Ради України від 30.01.1992 року № 2072-ХІІ) площею 20,0 га. під забудову житлового масиву.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2021 року в задоволенні позову Білоцерківської міської ради Київської області до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсними і скасування розпорядження, договору купівлі-продажу земельної ділянки та державної реєстрації - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Білоцерківська міська рада Київської області оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2021 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити.

В доводах апеляційної скарги, позивач звертає увагу апеляційного суду на порушення норм процесуального права при проведенні земельно-технічної експертизи від 12.11.2019 року, необгрунтованість висновку експерта, некоректність поставлених експертові на дослідження питань, ненадання можливості представнику позивача подати свої питання на вирішення експертизи.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається про те, що суд першої інстанції не врахував висновки судів у аналогічних справах, зокрема висновки у справі № 357/2278/19 по відношенню до Білоцерківської міської ради київської області та міста Біла Церква щодо встановлення меж міста Біла Церква у 1966 році та адміністративної межі Білоцерківської міської ради Київської області у 1968 році.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - адвокат Кузьменко С.В. доводи апеляційної скарги заперечила, рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Білоцерківської міської ради Київської області не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області виходив із того, що оскільки позивачем не доведено включення спірної земельної ділянки в масу земель, що перебувають в постійному користуванні за Державним Актом на право користування землею /серія Б за № 086970/ місту Біла Церква, то є не встановленим, що оскаржуваним розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 18.07.2018 року за № 339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП ОСОБА_1 , були порушені права та інтереси позивача.

Також Білоцерківський міськрайонний суд Київської області вказав, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:023:0602, площею 0,2103 га., фактично знаходиться за існуючою межею міста Біла Церква, тобто в межах запроектованого, а докази, надані суду у справі підтверджують, що міська межа не встановлювалася в натурі (на місцевості), не закріплювалася на території межовими знаками та відомості про неї не внесені до державного земельного кадастру (далі - АС ДЗК) після отримання Білоцерківським міськвиконкомом Державного акту на право користування землею /серія Б за № 086970/.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони належним чином обґрунтовані і відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За правилами ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11.02.2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Приписами ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно п.2 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. (абзац другий п. 2 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1533-VIII від 20.09.2016 року; в редакції Закону № 340-IX від 05.12.2019 року).

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

У разі якщо до 01.01.2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, яке належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі.

Генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Згідно ст. 173 ЗК України, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.

Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць.

Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів (ч. 2 ст. 173 в редакції Закону № 5003-VI від 21.06.2012 року).

Включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками, крім земельних ділянок, визначених частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 173 в редакції Закону № 5245-VI від 06.09.2012 року).

Землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки (ст. 173 доповнено ч. 4 згідно із Законом № 5245-VI від 06.09.2012 року).

Статтею 123 ЗК України передбачено надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Проект землеустрою вважається затвердженим шляхом прийняття рішення щодо встановлення або зміни меж населеного пункту, відповідно до компетенції, Верховною Радою України, Верховною Радою АР Крим, рішенням обласної ради.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Державного Акту на право користування землею за 1989 рік, серія Б № 086970 з подальшими змінами згідно постанови Верховної Ради від 30.01.1992 року № 2072-ХІІ, Білоцерківському міськвиконкому було передано у користування земельну ділянку загальною площею 20,7 га. під забудову житлового масиву (том 1 а.с. 85-88).

Актом перенесення в натуру меж наданої земельної ділянки виконкому Білоцерківської міської Ради Київської області під будівництво житлового масиву від 23.03.1992 року, на виконання даної постанови Верховної Ради від 30.01.1992 року № 2072-ХІІ, перенесено в натуру межі наданої ділянки виконкому Білоцерківської міської ради народних депутатів за рахунок землеволодіння радгоспу «Білоцерківський» Білоцерківського району Київської області загальною площею 20,0 га., з них: ріллі 19,4 га., лісосмуг 0,6 га. (том 1 а.с. 88 зворот), та 27.09.2012 року Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення № 703-29-VI «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та передачі земельних ділянок в оренду», яким, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та передано земельну ділянку загальною площею 0,2103 га., в тому числі: під проїздами, проходами та площадками - 0,2103 га., в АДРЕСА_1 в оренду строком на 5 років під розміщення автостоянки, кадастровий номер земельної ділянки: :03:051:0036. (том 1 а.с.20).

Матеріали даної справи містять копію Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди ФОП ОСОБА_1 для обслуговування автостоянки в районі житлового будинку АДРЕСА_1 (том 1 а.с.30-84).

На підставі вище зазначеного рішення, між Білоцерківською міською радою Київської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі від 09.10.2012 року № 116, який зареєстрований Управлінням Держкомзему у місті Біла Церква Київської області у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельними ділянками, договорів оренди землі 04.12. 2012 року за № 00915 (том 1 а.с.21-22).

Також, 02.04.2018 року, до Білоцерківської міської ради Київської області через Центр надання адміністративних послуг, від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості під розміщення автостоянки площею 0,2103 га.

Проте, 22.05.2018 року, сесії міської ради було рекомендовано відмовити ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, у запропонованому розмірі, та за вказаною адресою, на підставі рекомендацій правління містобудування та архітектури міської ради у зв`язку з тим, що наміри щодо забудови земельної ділянки суперечать наявній містобудівній документації. Заява ОСОБА_1 про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості під розміщення автостоянки, за його ж клопотанням, була залишена без розгляду.

В подальшому, Управління регулювання земельних відносин Білоцерківської міської ради Київської області проінформувало Білоцерківську міську раду про відсутність на Публічній кадастровій карті відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером: :03:051:0036, та наявність відомостей про земельну ділянку площею 0,2103 га., з кадастровим номером: :01:023:0602, яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, знаходиться у власності ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2018 року (том 1 а.с. 27-28).

Викладене підтверджується матеріалами цивільної справи, з яких вбачається, що 20.07.2018 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, кадастровий номер: :01:023:0602, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204, посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. за № 3-2304 (том 2 а.с.23-24), в зв`язку з чим, 20.07.2018 року державним нотаріусом Приймак А.П. прийнято рішення за індексним номером: 42160960 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:023:0602 за ОСОБА_1 (том 1 а.с.144).

Згідно інформаційної довідки від 02.09.2019 року № 14/370-19, наданої Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області, - земельна ділянка з кадастровим номером: :01:023:0602, площею 0,2103 га., розташована в адміністративних межах Шкарівської сільської ради. Межі міста Біла Церква станом на 02.09.2019 року не встановлені та не внесені до Державного земельного кадастру (том 2 а.с.125).

З висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 12.1.2019 року № 100/09/-2019, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , - встановити місцеположення, або місцерозташування земельної ділянки площею 20,0 га., яка відведена Білоцерківській міській раді київської області, що підтверджено Державним актом (серія Б № 086970) на плані землекористування під № 2 не можливо, оскільки інформація про координати поворотних точок, дирекційні або внутрішні кути, що дають змогу точно встановити конфігурацію земельних ділянок, у документах, що підтверджують виникнення прав на них не відображаються. Не можливо встановити місцеположення земельної ділянки, згідно генерального плану, а саме: чи знаходиться земельна ділянка площею 0,2103 га. за кадастровим номером: :01:023:0602 в межах міста Біла Церква згідно копії з Генерального плану, (проектний план 2019), так як відповідно до ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій», генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту і не містить інформацію про координати поворотних точок межі міста Біла Церква, за допомогою яких можливо її встановити (том 2 а.с. 127-139).

Перевіряючи доводи позивача про те, що земельна ділянка з кадастровим номером: :01:023:0602, площею 0,2103 га. перебуває в межах міста Біла Церква відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 03.11.2016 року, № 319-18-V, суд першої інстанції встановив, що згідно наданих позивачем доказів: копії рішення виконкому Білоцерківської міської ради від 30.07.1955 року за № 358, копії рішення виконкому Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 21.10.1964 року № 570, дійсно підтверджено, що відбулося розширення меж міста Біла Церква за рахунок населених пунктів Заріччя та Роток, однак, відсутні докази, що межі міста Біла Церква розширювалися за рахунок земель Шкарівської сільської ради, на території якої знаходиться оспорювана земельна ділянка.

Крім того, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області на підставі доказів, наданих сторонами спору на підтвердження-заперечення позовних вимог, вірно виходив із того, що ні в 1955 році в межі міста, згідно з «Проектом планіровки» міста Біла Церква, затвердженого рішенням виконкому Білоцерківської міської ради від 30.07.1955 року, № 358, ні в 1964 році, в межі міста Біла Церква, згідно з «Проектом планіровки», затвердженого рішенням виконкому Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 21.10.1964 року № 570 та рішенням Київського облвиконкому від 19.02.1966 року, № 97 - спірна земельна ділянка не входила, а з проектного Генерального плану міста Біла Церква, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 03.11.2016 року, № 319-18-VІІ вбачається, що спірна земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , входить в межі міста за проектною межею, а не за існуючою межею міста, яка встановлювалася в різні періоди, відповідно до чинного на той час законодавства.

Обґрунтованими також є висновки суду першої інстанції про те, що на час вирішення спору, місто Біла Церква не має офіційно затвердженої міської межі. Докази надані суду у даній справі підтверджують, що міська межа не встановлювалася в натурі (на місцевості), не закріплювалася на території межовими знаками та відомості про неї не внесені до державного земельного кадастру (АС ДЗК) після отримання Білоцерківським міськвиконкомом Державного акту на право користування землею, серія Б № 086970.

На Генеральному плані вбачається проектна і існуюча межа міста (том 1 а.с. 145).

Дослідивши даний Генплан міста в більшому масштабі, суд встановив, що спірна земельна ділянка знаходиться поза встановленою існуючою межею міста, а рішення Білоцерківської міської ради Київської області про затвердження інших меж міста Біла Церква, на час розгляду даної справи судом, не прийняте.

Врахувавши всі докази, надані сторонами спору, суд першої інстанції підставно вказав у рішенні суду на неможливість беззаперечно стверджувати про порушене право позивача і так як посилання Білоцерківської міської ради Київської області на те, що передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,2103 га. з кадастровим номером: :01:023:0602 входить в межі земельної ділянки, переданої в постійне землекористування позивача за Державним Актом на право користування землею, серія Б № 086970, належними та допустимими доказами не підтверджені, тому позов є недоведеним.

Крім того встановлено, що у матеріалах цивільної справи постанова Верховної Ради України про затвердження проекту землеустрою міста Біла Церква відсутня.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому передбачених законом підстав для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про порушення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області норм процесуального права при проведенні земельно-технічної експертизи від 12.11.2019 року, необґрунтованість висновку експерта, некоректність поставлених йому на дослідження питань, ненадання можливості представнику позивача подати свої питання на вирішення експертизи підлягають відхиленню, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ФОП ОСОБА_1 скористався процесуальним правом на право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, що відповідає вимогам, передбаченим ст.106 ЦПК України.

В ході судового розгляду справи, позивач правом на подання клопотання про призначення у справі судової експертизи в порядку ст.103 ЦПК України не скористався, висновок експерта, складений на його замовлення в порядку ст.106 ЦПК України позивач також суду не надав.

Висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 100/09-2019 від 12.11.2019 року, складений судовим експертом Українського незалежного інституту судових експертиз Коваленко Л.А. відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, оцінений судом відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України і є одним із доказів недоведеності позовних вимог.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував висновки судів у аналогічних справах, зокрема висновки у справі № 357/2278/19 по відношенню до Білоцерківської міської ради Київської області та міста Біла Церква щодо встановлення меж міста Біла Церква у 1966 році та адміністративної межі Білоцерківської міської ради Київської області у 1968 році не підлягають врахуванню, так як не підпадають під підстави, звільнені від доказування, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо необґрунтованості рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2021 року, невідповідності висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, не спростовують висновків суду і не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2021 року без змін.

Керуючись ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар