КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, держави Україна в особі Міністерства юстиції України, треті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДКСУ України, держави Україна в особі МЮ України, треті особи: ЦМУ МЮ (м. Київ), ВПВР управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ), в якому просила стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через ДКСУ України на її користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 28.06.2021 вона звернулась до ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) із запитом про надання публічної інформації, а саме: чи відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 580/511/20, виданого 28.08.2020 Черкаським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФ України в Черкаській області проведення перерахунку та виплату ОСОБА_1 з 05.03.2019 до 03.09.2019 (включно) 100 % суми підвищення пенсії з урахуванням раніше проведених виплат; чи відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 580/511/20, виданого 28.08.2020 Черкаським окружним адміністративним судом на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 580/691/21. Чи відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 712/8548/20, виданим на виконання рішення Сосновського районного суду м. Черкас від 19.11.2020 № 712/8548/20. Відповідь була надана тільки після подання позовної заяви .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 у справі № 580/6114/21 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Відділу щодо недотримання встановленого законом строку надання відповіді на запит від 28.06.2021.

В зв`язку з зазначеним вважала, що протиправною бездіяльністю Відділу позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій Відділу, а моральні страждання посилювались також і тому, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. 1-24).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2022 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДКСУ України, держави Україна в особі МЮ України, треті особи: ЦМУ МЮ (м. Київ), ВПВР управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) про відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с. 118-119).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що представництво інтересів держави в судах України забезпечує МЮ України, тому позов пред`явлено до належного відповідача, на що суд першої інстанції не звернув уваги та безпідставно відмовив у задоволенні позову (а.с. 121-122).

22.07.2022 ВПВР управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що з позовної заяви вбачається, що суб`єктом спірних правовідносин є ВПВР управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ), який є юридичною особою, наділений цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем і відповідачем у суді. Позивач стверджує і характер спірних правовідносин свідчить, що права позивача порушено протиправною бездіяльністю відділу. В свою чергу, МЮ України не є суб`єктом спірних правовідносин та не є особою, яка порушила право позивача.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до Відділу із запитом про доступ до публічної інформації щодо надання інформації про стан виконання виконавчих листів № 580/511/20 та № 712/8548/20.

05.07.2021 відповідач направив на адресу позивача лист № 4.3-36/6378 щодо виконання рішень суду по справах №3580/511/20 та № 712/8548/20. Повторно вказану відповідь на запит відповідач направив на електронну адресу позивача 03.09.2021.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 в справі № 580/6114/21 задоволено позов ОСОБА_1 до Відділу. Визнано протиправною бездіяльність Відділу щодо недотримання встановленого законом строку надання позивачу відповіді на запит від 28.06.2021.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов подано до неналежного відповідача.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто постановити рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 51 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який керуючись п. 1 Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 20.04.2016 № 1183/5, у якому зазначено, що відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України через відповідні управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, належним відповідачем у даній справі є відповідний відділ державної виконавчої служби та міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.

Верховним Судом в постанові від 06.03.2018 у справі № 757/30721/14-ц роз`яснено, що Держава Україна може брати участь у цивільних відносинах лише через відповідний орган державної влади, який, за умови доведеності позовних вимог, несе відповідальність за встановлені належним чином протиправну поведінку та/або незаконні рішення, дії чи бездіяльність, тощо, шляхом відшкодування такої шкоди від імені Держави України компетентними органами Державного Казначейства.

В позовній заяві позивач безпідставно стверджує, що моральна шкода була завдана їй внаслідок неправомірних дій відповідача. Позивач не надає доказів протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності саме Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) чи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по відношенню до позивача. При цьому, в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази протилежного.

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 522/3454/16-ц не може братись до уваги, оскільки обставини зазначені у постанові не є ідентичними обставинам даної справи.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома