ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/832/22 Справа № 202/296/21 Головуючий у першій інстанції: Бєсєда Г. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року та на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 14.06.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який рішенням суду від 16.02.2021 року розірвано. В період шлюбу ними було придбано автомобіль марки «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску. Зазначений автомобіль відповідач продав. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила стягнути на її користь з відповідача компенсацію за належну частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя, а саме за 1/2 частину вартості автомобіля у сумі 64740,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини відчуженого автомобіля «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, у сумі 64740,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 840,80 грн. (а.с. 123-127).

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у сумі 1000,00 грн. (а.с. 145-146).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та додаткового рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло клопотання від 10.09.2022 року про розгляд справи без її участі.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились в судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 14.06.2013 року, актовий запис №303 (а.с. 108).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася спільна дитина - ОСОБА_4 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Індустріальним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ (а.с. 12).

У період перебування сторін у шлюбі, за відповідачем ОСОБА_1 03 червня 2020 року зареєстровано право власності на автомобіль «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу та комісії №6112/20/0459, укладеному 14 травня 2020 року, що також підтверджується листом ТСЦ МВС №1249 від 25.07.2022 року №31/4-1249-486 (а.с. 31-32).

Згідно листа ТСЦ МВС №1249 №31/4-1249-Ж-95 від 24.11.2020 року, 08 липня 2020 року автомобіль «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, перереєстровано згідно договору, укладеному 08 липня 2020 року на нового власника - фізичну особу (а.с. 64).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2021 року у справі №202/4423/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 19.03.2021 року (а.с. 85-86).

Апеляційним судом оглянуто вищевказану цивільну справу №202/4423/20 про розірвання шлюбу сторін. Позовна заява ОСОБА_2 датована 15.07.2020 року, подана до суду 22.07.2020 року, що підтверджується змістом позовної заяви та відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду (а.с. 5 8). У позовній заяві, в уточненій позовній заяві, у рішенні суду від 16.02.2021 року час фактичного припинення сімейних стосунків сторін не встановлено.

Середня по Україні ціна продажу транспортного засобу, який був у використанні, «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, становить 129480,00 грн., відповідно до відповіді №0311 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, яка складена 03.11.2020 року судовим експертом Пилипенко О.С. (а.с. 37-38).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України, відповідно до ч. 3 та ч. 4 зазначеної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або заводом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України, визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Норми законодавства свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Колегія наголошує, що при розгляді цивільної справи №202/4423/20 про розірвання шлюбу не встановлено час фактичного припинення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сімейних відносин. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2021 року у справі №202/4423/20, яким шлюб розірвано, у апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 19.03.2021 року (а.с. 85-86).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу.

З урахуванням викладеного вище, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з часу його реєстрації 14.06.2013 року по день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу 19.03.2021 року.

Факт припинення сторонами сімейних відносин до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу не встановлений; докази такого факту суду не надані, клопотання про витребування відповідних доказів судом не заявлені, що підтверджується письмовими матеріалами цивільної справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Судом установлено, що автомобіль «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, був придбаний відповідачем 14 травня 2020 року за договором купівлі-продажу у період шлюбу сторін, вказане рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. Дана презумпція сторонами справи не спростована.

Відповідачем надана копія розписки від 01.06.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 зобов`язався повернути борг у сумі 2000,00 доларів США, які надано ОСОБА_5 для купівлі автомобіля, зі сплатою відсотків в розмірі 40% річних, до 01.01.2021 року (а.с. 63).

Однак, факт одержання відповідачем, під час перебування у шлюбі із позивачкою, коштів у борг на купівлю спірного автомобіля не доводить, що ці кошти передано на особисті потреби лише відповідачу; не спростована презумпція вчинення відповідачем угоди, за якою кошти одержані у борг, в інтересах сімї сторін. Доказів що грошові кошти були подаровані відповідачу суду не надано.

Крім того, колегія звертає увагу, що зазначений вище договір позики (боргова розписка від 01.06.2020 року) укладений після придбання автомобіля «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, за договором купівлі-продажу від 14 травня 2020 року.

Відповідачем на доведено також, що кошти від продажу ним 23 травня 2020 року автомобіля «БМВ 520»(BMW 520), 1992 року випуску, були використані на купівлю автомобіля «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), враховуючи також, що останній був придбаний на дев`ять днів раніше (14 травня 2020 року) за продаж автомобіля «БМВ 520».

Разом з тим, судом апеляційної інстанції також встановлено, що 08 липня 2020 року між ПП «Глобалнет-Сервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір комісії №5675/20/13419, за умовами якого ПП «Глобалнет-Сервіс» зобов`язалось за дорученням ОСОБА_1 за комісійну плату, вчинити за рахунок останнього від свого іменті один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску.

Цього ж дня, між ОСОБА_1 (від імені якого діяло ПП «Глобалнет-Сервіс»), як продавцем, та ОСОБА_5 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу №5675/20/13419 транспортного засобу «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску.

Згідно листа ТСЦ МВС №1249 №31/4-1249-Ж-95 від 24.11.2020 року, 08 липня 2020 року автомобіль «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, перереєстровано згідно договору, укладеному 08 липня 2020 року на нового власника - фізичну особу (а.с. 64).

Таким чином, автомобіль «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, був проданий 08 липня 2020 року відповідачем у період шлюбу, який було розірвано рішенням суду від 16.02.2021 року, що набрало законної сили 19.03.2021 року.

Отже, автомобіль «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, був проданий відповідачем у період шлюбу, а тому вчинення угоди в інтересах сімї, використання коштів, отриманих від продажу вказаного автомобіля, в інтересах сім`ї - презюмуються.

Саме лише посилання позивачки на те, що вона не давала згоди на продаж спірного автомобіля, не спростовує викладених вище висновків; презумпція згоди одного із подружжя на укладення угоди другим із подружжя не спростована. Договір купівлі-продажу транспортного засобу «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, №5675/20/13419 від 08 липня 2020 року, у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Позивачкою не спростовані доводи відповідача, що кошти від продажу вказаного автомобіля були використані на потреби сімї; відповідні докази позивачкою не надані, клопотання про їх витребування судом - не заявлено.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що спірний автомобіль «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, був проданий відповідачем в період шлюбу; приймаючи до уваги неспростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, презумпції вчинення угоди в інтересах сімї, презумпції згоди одного із подружжя на укладення угоди другим з подружжя (ст.ст. 60, 65 СК України), - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації вартості 1/2 частини вказаного автомобіля у сумі 64740,00 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення та додаткове рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частини автомобіля «Шевроле? Аве?о» (Chevrolet Aveo), 2006 року випуску, у сумі 64740,00 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова