Справа № 195/1090/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
14.09.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Кондус Л.А., при секретарі - Дєєвої Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом про встановлення факту спільного проживання нею зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 2014 року по 12.06.2021 року за однією адресою, якою є: АДРЕСА_1 .
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 85 років, померла її мати ОСОБА_4 , яка починаючи з 2014 року і до дня своєї смерті проживала у неї за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт проживання померлої за вказаною адресою обумовлювався тим, що вона вже була особою похилого віку, потребувала допомоги та догляду, у зв`язку з чим, її донька ОСОБА_1 забрала до себе для догляду та проживання.
ОСОБА_4 мала двох рідних доньок: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . У 2012 році, ОСОБА_5 померла, проте у неї залишилося двоє синів - ОСОБА_2 (Відповідач-1) та ОСОБА_3 (Відповідач-2), які мають право на спадкування після своєї матері за правом представлення відповідну частку майна, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .
У зв`язку з тим, що в даній справі вбачається спір про право, позивачка звертається для встановлення відповідного факту саме у позовному провадженні.
Позивач зазначає, що встановлення такого факту їй необхідне для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 , а також реалізації своїх прав як спадкоємця.
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 85 років, у м.Запоріжжя Дніпровський район Запорізької області, померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.11). Крім того, свідоцтво про смерть видано Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), тобто за адресою фактичного мешкання та смерті гр. ОСОБА_4 .
Починаючи з 2014 року і до дня своєї смерті, ОСОБА_4 проживала у своєї доньки - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про фактичне проживання особи за адресою від 04.02.2022 р. складеного за підписами сусідів (а.с.16).
З паспорту позивача ОСОБА_1 вбачається, що у відмітці щодо реєстрації її місця проживання, зазначено адресу: АДРЕСА_1 (а.с.8).
Копією декларації № 0000-0556-ЕАЕЕ про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 04.07.2018 року підтверджується, що пацієнтом є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в графі місця фактичного проживання або перебування пацієнта, значиться адреса: АДРЕСА_1 (а.с.15).
Тобто з даного слідує, що ОСОБА_4 проживала за наведеною адресою та отримувала медичну допомогу за місцем такого проживання.
З довідки про причину смерті № 3246 (а.с.12) вбачається, що на відбитку печатки значиться установа, що її видала, а саме - КУ Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи Запорізької обласної ради, що вказує на те, що померла особа дійсно фактично проживала саме у місті Запоріжжі, а не в будь-якому іншому населеному пункті.
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 23.01.1963 р.(а.с.9), з якого вбачається, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_4 та Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 27.07.1984 р., яким прізвище позивачки змінено з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с.10).
У зв`язку зі смертю своєї матері, позивачка 30.09.2021 року звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. із заявою про заведення спадкової справи, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 гр.. ОСОБА_4 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу за номером 110/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.09.2021 р. (а.с.13).
У своїй заяві, ОСОБА_1 зазначила, що померла гр. ОСОБА_4 постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті.
Після спливу шестимісячного строку, позивачка звернулася до вказаного вище нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4 .
Однак, вказане свідоцтво видано не було.
У подальшому, у відповіді від 01.02.2022 р. № 33/01-16 на адвокатський запит (а.с.14) нотаріусом було зазначено, що:
«Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Текст статті не містить трактування терміну «постійного проживання», оскільки згідно з Конституцією України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2013 року, особи, що мешкають в Україні, не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації. Отже, факт спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.
Нотаріусу на підтвердження факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем не надано жодних документів, які підтверджують у належний спосіб цю обставину.
Нотаріус зобов`язаний перевірити факт спільного проживання, тому свідоцтво про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - гр. ОСОБА_4 , буде видано після надання документів, підтверджуючих прийняття спадщини.
Спадкоємцю рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з померлою».
Після чого, судом зроблено запит нотаріусу щодо надання копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .
З копії спадкової справи № 110/2021, після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зверталася лише позивач у справі. Інші спадкоємці відсутні.
Судом також встановлено, що встановлення такого факту позивачці необхідне для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 , а також реалізації своїх прав як спадкоємця.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як слідує з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Стаття 33 Конституції України проголосила, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Ідентичні положення знайшли своє відображення і в ч.1 ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якою громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
Абз.5 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.
За положеннями п.7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.
Таким чином, законодавство України розрізняє поняття місця реєстрації проживання та місця фактичного проживання, яке може бути відмінним від зареєстрованого.
З огляду на положення наведених норм законодавства, слід дійти висновку, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця ОСОБА_4 за однією адресою зі спадкоємцем - ОСОБА_1 не є абсолютним підтвердженням обставин того, що спадкодавиця не проживала із таким спадкоємцем постійно й на момент своєї смерті, після якої відкрилася спадщина.
Головною ознакою спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою є систематичне ведення з ним спільного господарства в одному приміщенні, пов`язаність спільним побутом, користування майно, надання взаємної допомоги, тощо.
В свою чергу такі обставини за положеннями ст.77-80 ЦПК України мають бути підтвердженими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
При цьому, згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вищевикладене, факт спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 з 2014 року й на час відкриття спадщини за однією адресою, якою є АДРЕСА_1 , підтверджується вищевказаними документами, доданими до матеріалів справи.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою - задовольнити.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 зі спадкодавцем ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 2014 року по 12.06.2021 року за однією адресою, якою є: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн., по 496,20 грн. з кожного.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Суддя: Л. А. Кондус