Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2022 Справа №607/7119/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Бойко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні позову зазначено, що вказаний будинок належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності. У даному житлі зареєстрований її колишній зять, відповідач ОСОБА_2 , однак останній за даною адресою не проживає більше двох років, участь в утриманні житла не приймає, витрат на комунальні послуги не несе, що у свою чергу, перешкоджає їй вільно володіти і користуватися власним майном, а тому просить визнати відповідача таким, що втратив право на житло.

Ухвалою судді від 28.06.2022 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив.

Тому, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 24.06.2009, виданого на підставі рішення виконкому Великобірківської селищної ради №74 від 27.05.2009, ОСОБА_1 є власником домоволодіння загальною площею 180,1 кв.м, житловою площею 103,9 кв.м, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

24.06.2009 реєстратором Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації прийнято рішення про реєстрацію за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24.06.2009 права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 27620271, номер запису 741 в книзі 5), що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23110308 від 24.06.2009.

Довідкою №514 виданою 31.05.2022 виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області підтверджується, що ОСОБА_1 , перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї (зареєстрованих) за вказаною адресою входять: чоловік ОСОБА_3 , донька ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , колишній зять ОСОБА_2 , внук ОСОБА_6 , внук ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надала свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.06.2009.

Однак, відповідно до вказаного свідоцтва ОСОБА_1 належить право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи відсутні докази про зміну нумерації домоволодінь по АДРЕСА_1 , в тому числі домоволодіння АДРЕСА_1 .

Однією з обставин, яку повинен довести позивач у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог та правових підстав, є наявність права власності у позивача на нерухоме майно, у якому зареєстрований, однак не проживає більше року без поважних причин відповідач, так як саме власник майна може вимагати усунення порушення його права власності.

З матеріалів справи, зокрема актів опитування сусідів, їх пояснень та відомостей Великобірківської селищної ради вбачається що відповідач ОСОБА_2 перебуває на реєстраційному обліку за адресою АДРЕСА_1 та не проживає там більше двох років.

Так як відповідно до свідоцтва про право власності ОСОБА_1 належить право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 та в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач є власником саме домоволодіння АДРЕСА_1 , суд вважає недоведеним вказану обставину належними та допустимими доказами.

Згідно вимог ч.6. ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на недоведеність права власності позивача на нерухоме майно, про захист якого вона просить, встановлення інших обставин по даній справі немає правового значення.

Таким чином, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а відповідач судових витрат не поніс, відповідно до статті 141 ЦПК України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Рішення складено та підписано 26.09.2022.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук