Справа № 716/886/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.09.2022 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді - Сірик І.С.
за участю секретаря - Барабащук О.А.
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа служба у справах дітей Вікнянської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав, стягнення аліментів. Посилаються на те, що 16.05.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. Позивачі вказують, що вони являються батьками померлої ОСОБА_8 і відповідно є дідусем та бабусею малолітньої ОСОБА_7 . Після смерті їх доньки ОСОБА_8 малолітня дитини проживає біля них та знаходиться на повному їх утриманні. Відповідач проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тобто без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними. Фактично з вересня 2021 року вони піклуються про внучку, утримують дитину, а тому вважають, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення із нього аліментів для утримання дитини.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити. Суду пояснив, що після смерті доньки вони змушені були забрати внучку ОСОБА_7 проживати до себе, оскільки відповідач влаштовував п`янки, гучні забави, і щоб не піддавати дитину негативному впливу дитину вони забрали і з того часу внучка проживає у них, вони піклуються про неї, забезпечують всім необхідним. Крім того зазначили, що відповідач після смерті дружини оформив для дитини пенсію по втраті годувальника, однак картку забрав та використовує для власних потреб. Не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.
Представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду даної справи, та винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат за зазначеною адресою відсутній».
З відповіді на запит до виконавчого комітету Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області стосовно місця реєстрації відповідача видно, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1 , куди і направлялася судова повістка.
Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Представник третьої особи без самостійних вимог - служба у справах дітей Вікнянської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, зазначив, що позовну заяву підтримує.
З урахуванням наведеного, суд зі згоди позивача, представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Права та обов`язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці.
Згідно ст. 157 СК У країни, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них.
Так, судом встановлено, що16.05.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Дорошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.05.2013 року (а.с.15). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила своє прізвище на ОСОБА_8 .
В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.08.2019 року (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 27.09.2021 року (а.с.17).
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 її батьками являються ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 від 14.02.1992 року (а.с.19).
Судом також встановлено, що після смерті ОСОБА_8 малолітня ОСОБА_7 проживає із позивачами за адресою: АДРЕСА_2 , в господарстві ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та знаходиться на їх утриманні,що вбачається із акту обстеження умов проживання від 10.06.2022 року, (а.с.20), довідки виконавчого комітету Дорошовецької сільської ради за №312 від 10.06.2022 року(а.с.21), характеристик виданих відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.22,23).
Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 вихованням та утриманням доньки не займається, не спілкується з нею, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для її проживання та виховання, не цікавиться її матеріальним забезпеченням.
Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав.
Відповідно до вимог частини 5 та 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно рішення виконавчого комітету Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №14/2 від 16.08.2022 року та висновку служби у справах дітей Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.69, 70-72).
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов' язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких встановлених обставин винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України).
З урахуванням наведеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 СК України, відносно малолітньої дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Беручи до уваги, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання доньки, суд вирішує питання про стягнення з відповідача ОСОБА_4 аліментів на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) ), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання позовної заяви 11.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини.
На підставі викладеного, ст.ст. 8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 82, 223, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на користь ОСОБА_1 , для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання позовної заяви 11.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 виданий Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області 24.11.1997 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 виданий Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області 24.11.1997 року.

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса м.Чернівці вул.Головна,119, офіс12, ордер серії СЕ №1047511 від 31.08.2022 року.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 виданий Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Представник третьої особи: Служба у справах дітей Вікнянської сільської ради , адреса с. Вікно вул. Головна, 80.

Повний текст рішення виготовлено 29.09.2022 року.

Суддя Сірик І.С.