Постанова

Іменем України

21 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 641/6273/20

провадження № 61-13994св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , державне підприємство «Сетам», начальник міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Купріянова Анастасія Олександрівна,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління

(м. Харків) та ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_3 , на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року у складі судді

Богдан М. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 28 липня

2021 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

Маміної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Купріянової А. О., третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу

Самощенко О. А., про визнання електронних торгів недійсними.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона не була повідомлена про виконавче провадження, про те, що належна їй квартира буде виставлятись на торги, а дізналась про ці обставини тільки 24 грудня 2019 року, коли ОСОБА_2 вибив вхідні двері в квартирі, де вона мешкала та вимагав звільнити квартиру. Крім того зазначала, що, не погодившись з продажем квартири, вона звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова, яка судом була задоволена частково, а саме ухвалою суду

від 22 липня 2020 року у справі № 641/72/20 визнано неправомірними дії начальника міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків, що полягають у поданні заявки на реалізацію арештованого майна до ДП «Сетам», а саме квартири, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вважала, що встановлена ухвалою суду неправомірність дій начальника міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків з подання заявки на реалізацію арештованого майна, тягне за собою незаконність всіх наступних дій, зокрема, і з проведення електронних торгів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними електронні торги по лоту № 384682 з примусової реалізації нерухомого майна: двокімнатної квартири загальною площею 33,2 кв. м, житловою площею

19,5 кв. м у АДРЕСА_1 , проведені

18 листопада 2019 року ДП «Сетам»; визнати недійсним протокол

від 06 грудня 2019 року № 445991 по лоту № 384682, складений ДП «Сетам»; визнати недійсним акт про проведені електронні торги від 06 грудня

2019 року старшого державного виконавця згідно протоколу № 445991, складений відділом примусового виконання рішень ДВС по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону), видане

20 грудня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А., зареєстроване в реєстрі № 2593 бланк № 101359 за реєстраційним номером 101 на ім`я ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня

2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними електронні торги по лоту № 384682 з примусової реалізації нерухомого майна: двокімнатної квартири

АДРЕСА_2 , проведені 18 листопада 2019 року

ДП «Сетам».

Визнано недійсним протокол від 06 грудня 2019 року № 445991 по лоту

№ 384682, складений ДП «Сетам».

Визнано недійсним акт старшого державного виконавця про проведення електронних торгів від 06 грудня 2019 року згідно протоколу № 445991, складений відділом примусового виконання рішень ДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону), видане 20 грудня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А., зареєстроване в реєстрі за № 2593 бланк № 103359 за реєстраційним № 101 на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року у справі № 641/72/20, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії начальника міжрайонного ВДВС по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, що полягають у поданні заявки на реалізацію арештованого майна до ДП «Сетам», а саме квартири, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , зокрема, встановлено порушення вимог розділу III Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України

від 29 вересня 2016 року № 2831/5, такі обставини не підлягають доказуванню і не були спростовані під час розгляду цієї справи.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Харківського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) залишено без задоволення. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова

від 22 березня 2021 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Реалізація на прилюдних торгах спірної квартири шляхом її продажу, в той час, як звернення стягнення на це нерухоме майно було передчасним, призвело до порушення конституційних прав позивача на єдине житло.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У серпні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судове рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 752/21994/18, від 22 липня 2020 року у справі № 639/4366/16-ц,

від 22 травня 2020 року у справі № 182/7291/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 367/6237/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Крім того, заявник посилається на те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3, 6 статті 203 ЦК України (частина перша

статті 215 цього Кодексу), а не з підстав неодержання державною виконавчою службою порядку підготовки документів до проведення торгів.

Умовою, що є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними та яка повинна бути встановлена судами - це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушень норм закону при проведенні електронних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Зважаючи на вищевикладене, суди першої та другої інстанції не дослідили в повній мірі в чому було порушення прав позивача при проведенні прилюдних торгів, якщо метою торгів був продаж майна позивача, як боржника за виконавчим провадженням.

У серпні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 , подана представником - ОСОБА_3 , на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 752/21994/18, від 22 липня 2020 року у справі № 639/4366/16-ц,

від 22 травня 2020 року у справі № 182/7291/16-ц та не дослідили зібрані у справі докази (пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України,

пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року у справі № 641/72/20 не має преюдиційного значення для вирішення спору щодо визнання електронних торгів недійсними. Судами попередніх інстанцій не досліджено у чому було порушення прав та інтересів позивача при проведенні електронних торгів, як боржника за зведеним виконавчим провадженням щодо погашення вимог стягувачів за виконавчими документами та недосліджені порушення вимог статей 203, 215 ЦK України щодо проведення торгів та порушення порядку укладення акту про проведені електронні торги, результатом якого є видача свідоцтва на право власності. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником - ОСОБА_3 , у вказаній справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) у вказаній справі.

У жовтні 2021 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2022 року справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ДП «Сетам», начальника міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Купріянової А. О., третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу

Самощенко О. А., про визнання електронних торгів недійсними призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому вона просила зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № НОМЕР_1 , виданого 15 жовтня 1998 року органом приватизації житлового фонду Харківського Державного авіаційного підприємства належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із протоколом № 445991 проведення електронних торгів, складеного ДП «Сетам» 18 листопада 2019 року відбулися торги по лоту № 384682 з продажу двокімнатної квартири за адресою:

АДРЕСА_3 , за ціною 204 400,01 грн, переможцем яких став єдиний учасник ОСОБА_2

06 грудня 2019 року старшим державним виконавцем Ткаченко А. складено, а начальником міжрайонного ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Купріяновою А. затверджено акт про проведені електронні торги № ЗВП 57958495.

20 грудня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А. на підставі акта про проведені електронні торги від 06 грудня 2019 року видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону) на ім`я ОСОБА_2 , зареєстровано в реєстрі за № 2593.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 грудня 2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 33,2 кв. м, житловою площею 19,5 кв. м за адресою:

АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 , виданого 20 грудня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня

2020 року у справі № 641/72/20 визнано неправомірними дії начальника міжрайонного ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, що полягають у поданні заявки на реалізацію арештованого майна до

ДП «Сетам», а саме квартири, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційні скарги міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) та ОСОБА_2 , подана представником - ОСОБА_3 , задоволенню не підлягають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19), у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня

2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18) викладено правовий висновок про те, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

У разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, а підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за № 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5) (в редакції на час проведення електронних торгів) та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком № 2831/5.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У позовній заяві ОСОБА_1 , як на підставу своїх позовних вимог посилалась на те, що вона не погоджується з продажем спірної квартири, оскільки вважає, що електронні торги були проведені з порушенням вимог діючого законодавства, що підтверджується ухвалою до Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року у справі № 641/72/20.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в національній та іноземній валютах, інші цінності, в тому числі на кошти на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Згідно із положенням частини п`ятої статті 48 Закону в разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до вимог частин першої статті 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до положень частини сьомої статті 48 Закону у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує

20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно із наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року

№ 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції від 07 листопада 2018 року), а саме пунктом 14 розділу III визначено, що у разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

Відповідно до положень частини першої статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно із Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України

від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок) арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами

третім-шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Згідно із вимогами частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами

третім-шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Згідно із Порядком реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору.

Згідно із розділом III Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Як встановлено судами у цій справі ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року у справі № 641/72/20 визнано неправомірними дії начальника міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, що полягають у поданні заявки на реалізацію арештованого майна до ДП «Сетам», а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, судом у зазначеній справі № 641/72/20 встановлені наступні порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні звернення стягнення на нерухоме майно за ЗВП № 57958495: звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, належний боржнику - квартиру за адресою:

АДРЕСА_1 , без встановлення факту наявності/відсутності у боржника іншого майна; здійснення звернення стягнення на єдине житло боржника за виконавчим провадженням, за яким підлягала стягненню загальна сума заборгованості в розмірі 81 567,83 грн, що не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати

(4 179, 00 грн х 20 = 83 580,00 грн), що суперечить положенням частини сьомої статті 48 Закону «Про виконавче провадження». Крім того, заявка на реалізацію арештованого майна від 13 вересня 2019 року за підписом начальника відділу ДВС Купріянової А. О. всупереч вимог Порядку, не містить всіх необхідних реквізитів, обов`язкових до визначення, зокрема, повні найменування всіх стягувачів, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб, а містить найменування лише одного стягувача - ПАТ КБ «ПриватБанк». Також, всупереч вимог частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не повідомив про результати визначення вартості чи оцінки майна боржника у встановлений Законом строк, позбавивши ОСОБА_1 права на оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, позивач скористався своїм процесуальним правом та оскаржив дії державного виконавця щодо майна, яке є предметом

купівлі-продажу на прилюдних торгах.

Разом із тим, конкретно в цьому випадку подання позивачем скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечило йому відновлення порушених прав на нерухоме майно.

Виходячи з вищезазначеного, та враховуючи те, що електронні торги за лотом № 384682 були проведені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ІІІ Порядку реалізації арештованого майна, і такі порушення призвели до порушення законних прав та інтересів позивача, то висновок суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, про визнання електронних торгів, протоколу, акта про проведенні електронні торги та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону) недійсними, є правильними та обґрунтованими.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що результати електронних торгів не порушують права позивача, оскільки реалізація на прилюдних торгах спірної квартири шляхом її продажу, в той час, як звернення стягнення на це нерухоме майно було передчасним, призвело до порушення конституційних прав позивача на єдине житло.

Посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц, від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 12 серпня 2020 року у справі № 752/21994/18, від 22 липня 2020 року у справі № 639/4366/16-ц,

від 22 травня 2020 року у справі № 182/7291/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 367/6237/16-ц не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки правовідносини та фактичні обставини справи, яка переглядається, та правовідносини та фактичні обставини справ, на які посилається заявник, є різними, що виключає можливість їх застосування.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) та ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня

2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 липня

2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович