КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Вовк С.В.
Апеляційне провадження №22-ц/824/6742/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В.,Савченка С.І.

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Магазин «Будинок меблів» про поновлення на роботі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Магазин «Будинок меблів» про поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 06 червня 2018 року .

Позивачу 08 лютого 2019 року була вручена трудова книжка із записом про те, що 08 лютого 2019 року його звільнено за власним бажанням, відповідно до наказу № 10к від 08 лютого 2019 року.

Позивач зазначає, що не писав та не подавав заяву про звільнення, також йому не було надано наказу про звільнення для ознайомлення.

Представник відповідача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач вводить суд в оману, адже 08 лютого 2019 року він особисто підписав та подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 08 лютого 2019 року. На підставі заяви позивача відповідачем видано наказ № 10к від 08 лютого 2019 року про звільнення, з яким позивач ознайомився, про що свідчить його підпис у наказі. Цього ж дня, з позивачем проведено остаточний розрахунок по заробітній платі та видано трудову книжку, що підтверджується його підписом в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що 08 лютого 2019 року позивач не підписував власноручно заяву на звільнення, оскільки не мав поважних причин щодо свого звільнення.

У прохальній частині позовної заяви позивач просив поновити його на роботі в ПРАТ «Магазин «Будинок меблів» на посаді маляра .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року витребувано докази у ПрАТ «Магазин «Будинок меблів».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі задоволено, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на час проведення експертизи зупинено провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 вересня 2021 року поновлено провадження у справі

Згідно висновку Експерта Державного НДЕКЦ Міністерства вутрішніїх справ України від 19 черпня 2021 року № СЕ-19-21/12360-ПЧ підспи від імені ОСОБА_1 у графі «підпис» у заяві про звільнення від 08 лютого 2019 року виконаний ОСОБА_1 .

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 01 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду , позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та постановити нове рішення, яким задовольнити його позов.

В апеляційній скарзі , зазначав , що суд неповно з`ясував обставини ,що мають значення для вирішення справи , висновки суду не відповідають обставинам справи , його звільнення відбулося із порушенням норм КЗпП України , оскільки відповідач не мав права його звільняти в той же день як написана заява , а відтак рішення суду підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу , представник відповідача зазначив,що рішення суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 22 вересня 2022 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи. Представник відповідача приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції .Апелянт в судове не з`явився . Заяв про відкладення розгляду справи не подава , а тому відсутні підстави вважати його неявку поважною.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції , 08 лютого 2019 року позивачем написано на ім`я Генерального директора ПрАТ «Магазин «Будинок меблів» Корабльової Н.Ю. заяву про звільнення з роботи за власним бажанням.

Наказом ПрАТ «Магазин «Будинок меблів» від 08 лютого 2019 року № 10-к ОСОБА_1 , маляра 6 розряду відділу ІТС, звільнено з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України його особистої заяви . У наказі міститься підпис позивача про ознайомлення із наказом 08 лютого 2019 року.

Згідно з відомістю на виплату готівки № 25 в міжплатіжний період лютого 2019 року, позивачу виплачено грошові кошти в сумі 4 882, 39 грн, про отримання яких міститься відповідний підпис.

З книги обліку руху трудових книжок і вкладників до них ПрАТ «Магазин «Будинок меблів» вбачається, що 08 лютого 2019 року позивач отримав трудову книжку, про що поставив підпис.

Згідно висновку Експерта Державного НДЕКЦ Міністерства вутрішніїх справ України від 19 черпня 2021 року № СЕ-19-21/12360-ПЧ підспи від імені ОСОБА_1 у графі «підпис» у заяві про звільнення від 08 лютого 2019 року виконаний ОСОБА_1 .

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45 КЗпП України).

Положеннями статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Отже, стаття 38 КЗпП України зобов`язує власника звільнити працівника в строки, про які працівник просить, також за наявності інших поважних причин.

При цьому, за змістом статті 38 КЗпП України право працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням кореспондує обов`язку роботодавця звільнити його з роботи з наведеної підстави.

При цьому сторони трудового договору мають право домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку, навіть якщо відсутні поважні причини.

Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 359/2642/16-ц (провадження № 61-14726св18) та у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 661/1601/20 (провадження № 61-14982св20).

З огляду на вказане , твердження позивача про те, що його не могло бути звільнено до спливу двотижневого строку, адже відсутні поважні причини такого звільнення, є безпідставними.

Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (частина четверта статті 24 КЗпП України). Якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою.

Як встановлено судом першої інстанції , позивач підписав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, тому висновок суду ,що роботодавець виконав вимоги статті 38 КЗпП України та звільнив позивача в обумовлений сторонами строк - 08 лютого 2019 року, в межах двотижневого строку, є цілком обґрунтованим.

Доводи сторони позивача про те, що він не підписував заяву про звільнення від 08 лютого 2019 року спростовані висновком експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 19 серпня 2021 року № СЕ-19-21/12360-ПЧ.

Доводи апеляційної скарги, які співвпадають із доводами позову є безпідставними , спростовуються наявними доказами в матеріалах справи, буди предметом дослідження в суді першої інстанції , і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369, 373 , 374, 375 , 381 - 384 ЦПК України , суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді