Ухвала

30 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 940/734/21

провадження № 61-9246ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паламарчук Дмитро Юрійович, на постанову Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопром», відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства

з обмеженою відповідальністю «Автопром» (далі - ТОВ «Автопром»),

відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ)) про визнання права власності на транспортний засіб

та зняття арешту.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада

2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний

засіб - автомобіль марки «ГАЗ», модель 3302-414, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Знято арешт з транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ», модель 3302-414, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ,

та припинено його розшук.

Стягнуто з ТОВ «Автопром», ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) на користь ОСОБА_1 по 6 208 грн судових витрат з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) судовий збір у розмірі 2 724 грн.

У вересні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паламарчук Д. Ю., на постанову Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження немає.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Разом з тим, до касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку в частині стягнення судових витрат.

Клопотання мотивоване тим, що постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВДВС

у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) судовий збір у розмірі 2 724 грн.

Тому наявні підстави для зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку в частині стягнення судових витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема,

у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Доводи клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Паламарчук Д. Ю., не свідчать про необхідність зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків

у майбутньому. До того ж, в обґрунтування наведених у клопотання обставин ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паламарчук Д. Ю.,

не надав доказів вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції щодо стягнення судових витрат, зокрема, доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення в цій частині, а, відтак, наразі не доведено реальність настання обставин, на які він посилається.

Таким чином, клопотання заявника про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року не містить належного обґрунтування неможливості (фінансової неспроможності) виконання заявником вказаного судового рішення. Тобто заявником не доведено існування об`єктивної необхідності в такому зупиненні. Сама по собі незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для зупинення їх виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.

Отже, враховуючи, що зупинення виконання судового рішення в силу

статті 436 ЦПК України є правом, а не обов`язком суду та, беручи до уваги, що однією із засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення, з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції підстав для висновку про необхідність зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, оскільки на доведення таких підстав не наведено документально обґрунтованих обставин, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання. У таких висновках визначальними є правила

статей 12 та 13 ЦПК України.

Разом з тим, заявник не позбавлений права звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою), обґрунтованим вищевказаними доказами, про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку в частині стягнення судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтею 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Тетіївського районного суду Київської області цивільну справу № 940/734/21 за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопром», відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паламарчук Дмитро Юрійович, про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року

до закінчення її перегляду в касаційному порядку в частині стягнення судових витрат відмовити.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк