27.09.2022 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/640/22
Провадження № 2-о/533/26/22
УХВАЛА

про повернення заяви

27 вересня 2022 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересована особа: Козельщинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2022 через систему «Електронний суд» до Козельщинського районного суду Полтавської області надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

У заяві представник ОСОБА_1 просив суд встановити факт народження дитини жіночої статті - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Леніно, Ленінського району АР Крим. Мати - ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис про батька зробити на підставі ч. 1 ст. 135 сімейного кодексу України ОСОБА_4 . До заяви в електронному вигляді додано довіреність ОСОБА_1 , копію паспорту ОСОБА_1 з відміткою про місце проживання: АДРЕСА_1 ; обмінну карту (відомості родильного будинку, родильного відділення лікарні про новонародженого), згідно якої ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, проаналізувавши матеріали заяви представника ОСОБА_3 суддя уважає, що заява підлягає поверненню заявнику з огляду на таке.

Приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду у письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналіз вказаних положень ЦПК України в їх сукупності та взаємозв`язку з іншими положеннями ЦПК України свідчить, що термін «малозначні спори (малозначні справи)» використовується виключно щодо справ, які розглядаються у порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в справах окремого провадження представником може бути виключно адвокат, оскільки особа, яка не є адвокатом, може бути представником виключно під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи), тобто під час вирішення справ, що розглядаються в порядку позовного провадження.

Зазначений висновок також випливає і зі формулювання положень ч. 2 ст. 60 ЦПК України, якими передбачено, що особа, яка не є адвокатом, може бути представником під час розгляду саме спорів. Між тим в справах окремого провадження спір (про право) відсутній.

Заява від імені та в інтересах ОСОБА_1 подана через систему «Електронний суд» з кабінету користувача ОСОБА_2 та підписана електронним цифровим підписом ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали заяви судом встановлено, що ОСОБА_2 , який підписав заяву, докази того, що він є адвокатом, не надав. Не містить такої інформації й довіреність ОСОБА_3 , сформована в системі «Електронний суд».

З метою забезпечення права заявника на доступ до правосуддя, судом перевірено дані Єдиного реєстру адвокатів України щодо наявності в ньому відомостей про адвоката Капцова М.Є., та встановлено, що адвокат із вказаним даними в реєстрі відсутній.

Таким чином, будь-яких даних відносно того, що ОСОБА_2 є адвокатом, судом не отримано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заяву про встановлення факту в інтересах ОСОБА_3 подано представником, який не є адвокатом, а відтак така особа не має права представляти інтереси ОСОБА_3 в даній цивільній справі, яка має розглядатися у порядку окремого провадження та не відноситься до категорії спорів, що виникають з трудових відносин, а також не є малозначним спором (малозначною справою).

Згідно роз`яснень, викладених в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК.

Ураховуючи тотожність відповідних норм ЦПК України, які регулювали питання щодо форми та змісту заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, станом на час прийняття Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, та регулюють вказані питання станом на даний час, суд уважає за можливе врахувати вказані вище роз`яснення Верховного Суду України під час вирішення питання про можливість відкриття провадження в даній цивільній справі.

Приписами п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що заява провертається у випадку коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Оскільки заява ОСОБА_3 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України скріплена електронним цифровим підписом особи, яка не є адвокатом, така заява підлягає поверненню відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Крім того, слід звернути увагу заявника на невідповідність заяви вимогам ст. 175, 317 ЦПК України, що може стати підставою для залишення заяви без руху.

Так, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте заявником не зазначено відомостей щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Як вбачається із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

При цьому, згідно п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідне підтвердження заявниками разом із заявою про встановлення факту суду не надано, що є важливим у даній справі з огляду на те, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться відомомості про неодноразове звернення представника заявниці з аналогічними заявами до різних судів України.

Крім того, стаття 318 ЦПК України вимагає, щоб у заяві було зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Суд звертає увагу, що 07 травня 2022 року набрав чинності Закон України від 21 квітня 2022 року № 2217-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", яким зокрема внесено зміни до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", відповідно до якої будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

Згідно ч. 2, 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Отже, органи державної РАЦС в Україні не можуть відмовляти в державній реєстрації народження дитини на окупованій території у зв`язку з тим, що документи про народження дитини видані окупаційною владою. За відсутності документа належної форми, необхідно встановити факт народження особи в судовому порядку.

Представником заявниці у поданій заяві не зазначено: мету встановлення факту, зважаючи на той факт, що сама заявниця продовжує проживати на окупованій території ( АДРЕСА_1 ); причини неможливості реєстрації факту народження в органах ДРАЦС на підставі наданого документа закладу охорони здоров`я; не надано докази, що підтверджують факт народження дитини чоловічої чи жіночої статті саме з таким ім`ям (свідоцтво про народження, видане на окупованій території) та саме у тому місці народження (смт. Леніно), що зазначено у заяві.

Крім того, згідно ч. 1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Проте, заявником не надано доказ надсилання листом з описом вкладення заінтересованій особі копій поданих до суду документів.

Наведені судом недоліки є підставою для залишення заяви без руху. Однак, заважаючи на те, що суд вирішив повернути заяву на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, строк для усунення недоліків заявнику не надається.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185, статтями 258-261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересована особа: Козельщинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала складена та підписана суддею 27.09.2022.

Суддя В.П. Козир