Провадження № 2/761/2958/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Саадулаєва А.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Корнійчук Є.Т.,

від позивача: ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: Державний реєстратор КП «Світоч» м. Києва Алієв Гусейн Азіз огли (місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 9),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100),

предмет позову: визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І.

Предметом позовних вимог є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46619097 від 23.04.2019, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 31319926 про іпотеку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.01.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позов обґрунтовано тим, що 30.04.2013 за посередництва агентства нерухомості «Park Lane» позивач придбала у ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Попередньому власнику ОСОБА_3 квартира належала за договором купівлі-продажу № 2627 від 20.09.2010. А до цього, власниками квартири в рівних частинах були ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 5327 від 02.10.2008. Напередодні подання цієї позовної заяви до неї за адресою проживання прийшов чоловік, який повідомив, що він представник АТ «Альфа-Банк». Він попередив про те, що планує виселяти мешканців моєї квартири, адже об`єкт нерухомого майна передано в іпотеку. При цьому, жодних документів він не надав, додаткової інформації не залишив. Коли позивач спробувала зареєструвати місце проживання своєї доньки у квартирі, державний реєстратор відмовила, посилаючись на відсутність згоди іпотекодержателя. Водночас інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яку позивач отримала самостійно, не містила жодної інформації про обтяження (іпотеку). У зв`язку із цим, 18.11.2020 вона звернулася до Центру надання адміністративних послуг за отриманням розширеної інформаційної довідки. Із довідки їй стало відомо, що 23.04.2019 державний реєстратор комунального підприємства «Світоч» м. Києва Аяієв Гусєйн Азіз Огли зареєстрував іпотеку, номер запису 31319926. Рішення державного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Алієва Гусєйна Азіза Огли № 46619097 від 23.04.2019 про державну реєстрацію обтяження (іпотеки) є протиправним, оскільки заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем.

На момент придбання позивачем квартири 30.04.2013, жодних обтяжень чи заборон у державних реєстрах не було. Квартира придбана за посередництва агентства нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Перед підписанням договору вони додатково перевіряли об`єкт нерухомості на предмет відсутності заборон та обтяжень. Жодних записів про обтяження чи іпотеки в реєстрах не було. Також, у подальшому, як новий правонабувач, позивач не укладала жодних іпотечних договорів, а 13.12.2016 вона отримувала інформаційну довідку на підтвердження права власності на майно, яка теж не містила інформації про будь-які обтяження, у т. ч. іпотеку. Всупереч вимогам закону, державну реєстрацію обтяжень (іпотеки) щодо попередніх правонабувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено після державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем, як новим правонабувачем.

Від третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що на даний час кредит позичальником не погашений, іпотека не є припиненою та є дійсною. Посилання позивача на те, що запис про іпотеку був вилучений, спростовуються матеріалами справи. Вважає, що позов подано не для захисту своїх порушених прав, а для уникнення відповідальності перед кредитором.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини та відповідні їм докази, надавши оцінку кожному доказу окремо, а також доказам в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2020 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі укладання договору купівлі-продажу з попереднім власником ОСОБА_3 . Попередньому власнику ОСОБА_3 квартира належала за договором купівлі-продажу № 2627 від 20.09.2010. А до цього, власниками квартири в рівних частинах були ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 5327 від 02.10.2008.

Крім цього, із вищевказаної довідки вбачається, що 23.04.2019 державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Аяієв Гусєйн Азіз Огли зареєстрував іпотеку, номер запису 31319926.

Підстава для державної реєстрації:

- іпотечний договір № 5323 від 02.10.2008;

- ухвала Корольовського районного суду м. Житомира № 2-3636/10 від 24.01.2011;

- договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3132 від 10.10.2019.

Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46619097 від 23.04.2019 20:59:55, ОСОБА_6 , Комунальне підприємство «Світоч» м. Києва, м. Київ.

Основне зобов`язання встановлено договором іпотеки № 033740248-Ю із АКБ СР «Укрсоцбанк» від 02.10.2008 року.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 24 Закону подання заяви про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем не є безумовною підставою відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

За такої умови державний реєстратор може відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень, проте не зобов`язаний.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.04.2022 року у справі №522/14123/18 (провадження №61-10109ск20).

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Крім того, суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 зроблено висновок, що «[…] позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 753/905/18 (провадження № 61-12528св19), та у постанові від 17 лютого 2021 року у справі №320/9049/18 (провадження №61-8431св20.

Отже, належним відповідачем у цій справі про визнання протиправними дії державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Аяієва Гусєйна Азіза Огли щодо реєстрації іпотеки на спірну квартиру, іпотекодержатель АТ «Альфа-Банк», та скасування цієї державної реєстрації, має бути саме АТ «Альфа-Банк», іпотека якого на спірну квартиру зареєстрована.

У справі, що розглядається встановлено, що даний спір виник між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» та щодо права власності на предмет іпотеки, а тому державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Аяієв Гусєйн Азіз Огли є неналежним відповідачем.

Враховуючи те, що доводи позивача про обов`язок державного реєстратора відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо попереднього правонабувача після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем є необґрунтованими та безпідставними, а також, те, що позивачем не заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача державного реєстратора, належним АТ «Альфа Банк», у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити саме із зазначених підстав.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими вимогами закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза огли, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: