КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3123/22
УХВАЛА

26.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом

заборони керівництву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» (65113, м. Одеса, вул. Люстдорфської дороги, буд. 139/1) та його працівникам та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії, а саме: призупиняти, обмежувати та відключати електропостачання в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ;

заборони керівництву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» (65113, м. Одеса, вул. Люстдорфської дороги, буд. 139/1) та його працівникам та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії, а саме: призупиняти, обмежувати та відключати водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування наданої заяви заявник посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , обслуговування вказаного житлового будинку здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1», а саме: укладає договори із постачальниками електроенергії, водопостачальниками та здійснює послуги з управління, у зв`язку із чим, щомісяця, на їх розсуд, кожному власнику житла нараховуються суми по сплаті за користування електроенергією, холодною водою тощо та надається квитанція на сплату внесків ОСББ.

Заявник вказує, що досить тривалий час у неї виникали та виникають суперечки із керівництвом ОСББ щодо правильності нарахування внесків за квитанціями за житлово-комунальні послуги, у тому числі, за користування водою та електроенергією, у зв`язку із чим, за даними ОСББ, утворилася певна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг.

Заявник зазначає, що вона кожний місяць сплачує платежі в межах витрат за користування водою за показаннями лічильника води, однак 29 березня 2022 року без попередження незаконно самоправно було здійснено відключення від водопостачання її квартири АДРЕСА_1 , чим порушено Постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Також заявник вказує, що незаконно був знятий лічильник води в її квартирі, та 30.04.2022 року потворно головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» було здійснено відключення її квартири АДРЕСА_1 , без попередження.

ОСОБА_1 зазначає, що вона є людиною пенсійного віку, після складної операції перебуває у нездоровому стані, страждає тяжкими хронічними захворюваннями і відсутність водопостачання відображається суттєво на стану її здоров`я.

На теперішній час, як стверджує ОСОБА_1 , вона позбавлена можливості користуватися водопостачанням під час загрози пандемії коронавірусу, умисними протиправними самоправними діями посадової особи голови ОСББ "ЛЮСТДОРФ 139/1 ОСОБА_2 створені антисанітарні умови, а також небезпека виникнення пожежі у цьому будинку, значні незручності для проживання в своїй квартирі та користування приватною власністю, в порушення ст.41 Конституції України.

Також, заявник зазначає, що 01 квітня 2022 року вона звернулася із заявою про скоєння кримінального правопорушення до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, де у теперішній час триває дізнання кримінального провадження №0000317 від 27.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство), що підтверджується копіями документів.

11 липня 2022 року, як стверджує заявник, головою правління ОСББ «ЛЮСТДОРФ 139/1» ОСОБА_2 був наданий припис щодо погашення нарахованої заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка виникла у період 01.09.2019 р. - 10.07.2022 р. у сумі 17 926,16 гривень у десятиденний термін, із чим вона категорично не згодна та має докази спростування цієї суми.

Заявник вказує, що 12 липня 2022 року вона отримала відповідь на своє звернення до Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради щодо відключення своєї квартири від холодного водопостачання, з якої вона дізналася, що відповідно до протоколу від 08 червня 2022 року загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку 139/ АДРЕСА_2 , більшістю голосів було прийнято рішення щодо відключення квартири АДРЕСА_3 від водопостачання за борги, на ці загальні збори вона не запрошувалася, не була на них присутня, ніяких повідомлень не отримувала.

Заявник вважає, що своїм рішенням ОСББ «ЛЮСТДОРФ 139/1» в односторонньому порядку встановило необґрунтовану плату за нібито витрачену електроенергію за 4 роки - 29574 квт., невважаючи на те, що нею за місяць використовується лише в межах 140-150 квт. електроенергії за яку здійснюється сплата щомісячно, при цьому, при встановленні лічильника не були відображені в його технічному паспорті первісні показання і нею він не приймався за актом прийому - передачі.

Таким чином, заявник зазначає, що ОСББ «ЛЮСТДОРФ 139/1» як колективний побутовий споживач (юридична особа), який розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність, не наділений повноваженнями самостійного відключення фізичних осіб власників квартир, які входять в її об`єднання, від електромережі, тому його дії є необґрунтованими та неправомірними.

Проте, як стверджує заявник, особами ОСББ «ЛЮСТДОРФ 139/1» здійснюються незаконні дії щодо відключення від електроенергії квартири АДРЕСА_3 , яка їй належить, внаслідок чого можуть спричинити їй суттєві матеріальні збитки у вигляді псування продуктів харчування, з урахуванням значної їх вартості на теперішній час під час військового стану та галопуючої інфляції, незручності, залишити без засобів для приготування їжі та обігріву взимку, оскільки за проектом відсутнє газопостачання, користуватися предметами побуту та в подальшому це може ускладнити виконання рішення суду, у разі задоволення її майбутнього позову.

Заявник вказує, що вона має намір пред`явити позов до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» про захист прав споживача, визнання безпідставною нараховану заборгованість за послуги водопостачання та електропостачання, стягнення надмірно переплачених грошових коштів.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною заявою про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про забезпечення позову було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.4 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається , зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» здійснює обслуговування вказаного житлового будинку АДРЕСА_4 .

Як стверджує ОСОБА_1 у наданій заяві, 29 березня 2022 року, без попередження, незаконно та самоправно було здійснено відключення від водопостачання її квартиру АДРЕСА_1 , незаконно був знятий лічильник води в її квартирі, та 30.04.2022 року потворно головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» було здійснено відключення її квартири від водопостачання.

01 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, де у теперішній час триває дізнання кримінального провадження №0000317 від 27.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство).

11 липня 2022 року головою правління ОСББ «ЛЮСТДОРФ 139/1» Дараковою О.О. було наданий припис щодо погашення у десятиденний термін нарахованої заборгованості за житлово-комунальні послуги (електроенергія, водопостачання) у розмірі 17 926,16 гривень.

Згідно відповіді Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.08.2022 року на звернення ОСОБА_1 , в житловому будинку по АДРЕСА_4 , зареєстроване об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф 139/1». За інформацією керівництва ОСББ «Люстдрф 139/1» ОСОБА_1 не здійснює оплату житлово-комунальних та комунальних послуг понад двох років, станом на 01.09.2022 р. за квартирою ОСОБА_1 заборгованість складає більш ніж 20 000 грн. ОСББ «Люстдорф 139/1» укладені договори як юридична особа з постачальниками комунальних послуг. Платежі від співвласників будинку за послуги з водопостачання, електропостачання та послуги з управління будинком надходять на особовий рахунок об`єднання, а потім перерозподіляються за призначенням. Відповідно до протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_4 , більшістю голосів було прийнято рішення щодо відключення квартири АДРЕСА_3 від електропостачання за значні борги. Мешканців будинку обурює систематичне невиконання ОСОБА_1 обов`язків по оплаті за житлово-комунальні та комунальні послуги.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України, що у заяві про забезпечення позову повинно бути вказано обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Всупереч вказаним вимогам закону, заява не містить достатніх обґрунтувань та доказів щодо необхідності встановлення заборони керівництву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» та його працівникам та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії, а саме: призупиняти, обмежувати та відключати електропостачання та водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , не зрозуміло, яким чином, можливе рішення суду про задоволення позову у разі пред`явлення позову про захист прав споживача, визнання безпідставною нараховану заборгованість за послуги водопостачання та електропостачання, стягнення надмірно переплачених грошових коштів, не зможе бути виконаним або будуть труднощі по його виконанню.

Заявником не наведено у заяві обґрунтованих причин, за яких необхідно застосувати саме такий захід забезпечення позову.

Таким чином, заявником не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення судупро задоволення позову у разі пред`явлення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду з позовом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц.

Заявник, просить суд заборонити керівництву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЮСТДОРФ 139/1» та його працівникам та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії, а саме: призупиняти, обмежувати та відключати електропостачання та водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Проте, як вказує сам заявник у заяві про забезпечення позову, постачання електричної енергії та водопостачання до спірної квартири вже відключено, та не відновлено, а тому обраний вид забезпечення є недоцільним.

Крім того, суд звертає увагу заявника на тому, що Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, Кабінет Міністрів України постановив, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Таким чином, суд зазначає, що нормативно-правовим актом вже заборонено до припинення чи скасування воєнного стану в Україні припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав також встановлювати заборону призупиняти, обмежувати та відключати електропостачання та водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів викладених в заяві про забезпечення позову щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із майбутніми заявленими позовними вимогами, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви, є необґрунтованою, а її доводи та матеріали не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньомуу разі пред`явлення позову.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у майбутньомуу разі пред`явлення позову в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, подану до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Петренко В. С.