Справа № 755/139/22
Провадження № 2/755/790/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнення аліментів за минулий час,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти за минулий час з квітня 2019 року по грудень 2021 року на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 136 235,18 грн та стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти у розмірі 4 128,34 грн з усіх видів його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 листопада 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася спільна дочка ОСОБА_3 . Відносини між сторонами не склалися, внаслідок чого рішенням суду від 04 квітня 2018 року шлюб між ними розірвано. Їхня спільна дитина проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки з квітня 2019 року не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, відповідач працездатний, має у власності нерухоме майно, інших осіб на його утриманні немає, а тому, на думку позивача, він здатний виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4 128,34 грн.

Також позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти за минулий час, оскільки нею надані докази вжиття заходів, направлених на отримання аліментів з відповідача та докази ухилення останнього від сплати аліментів у період з квітня 2019 року по грудень 2021 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

17 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подав. Поштова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки, що направлялися за останнім відомим місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 ) повернулася до суду неврученою з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня

2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, постановив розглянути справу заочно, згідно із статтями 223 та 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

07 листопада 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 582, про що видано свідоцтво про шлюб серії

НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 05 травня 2010 року № НОМЕР_3 .

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 04 квітня 2018 року шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 розірвано.

Прізвище позивачки « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу з

ОСОБА_8 , про що Деснянським районним у місті Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 06 серпня 2019 року видано свідоцтво серії НОМЕР_4 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За принципом статті 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

Відповідно до положень частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України

27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із частиною другою статті 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 189 СК України містить диспозитивне правило про те, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів, водночас свобода волі сторін такого договору обмежується імперативним приписом про те, що його умови не можуть порушувати права дитини, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Таким чином, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

Верховним Судом в постановах від 22 березня 2021 року в справі № 463/2490/17 (провадження № 61-18947св19), від 18 травня 2020 року в справі № 215/5867/17 (провадження № 61-16955св19), від 09 квітня 2020 року в справі № 199/3429/18 (провадження № 61-95св19), від 29 січня 2020 року в справі № 756/14483/18 (провадження № 61-14531св19), від 19 грудня 2019 року в справі № 635/6268/18 (провадження № 61-11807св19) сформовано правовий висновок, відповідно до якого аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести, що вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.

Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач.

Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

З матеріалів справи судом встановлено такі обставини.

У липні 2014 року позивач ОСОБА_9 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_3 переїхали з м. Луганська до м. Сєвєродонецька Луганської області, що підтверджується проїзним документом - ЛЖ № 015282 за напрямком Луганськ-Харків та копією договору оренди житлового приміщення від 22 листопада 2014 року.

З грудня 2013 року по липень 2015 року ОСОБА_9 працювала у Приватному акціонерному товаристві «Луганськгаз» (далі - ПАТ «Луганськгаз») та отримувала заробітну плату, про що свідчать: лист ПАТ «Луганськгаз» від 22 серпня 2018 року № 01-02-45/1433; довідка про доходи ПАТ «Луганськгаз» за грудень 2013 року від 22 серпня 2018 року № 01-02-34/65; довідка про доходи ПАТ «Луганськгаз» за 2014 рік від 22 серпня 2018 року № 01-02-34/66; довідка про доходи ПАТ «Луганськгаз» за 2015 рік від 22 серпня 2018 року № 01-02-34/67; лист ПАТ «Луганськгаз»

від 27 серпня 2018 року № 01-02-45/1446; лист ПАТ «Луганськгаз» від 22 серпня 2018 року № 01-02-45/1431; копія Особової картки працівника.

27 лютого 2015 року позивач та її малолітня дочка ОСОБА_3 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою тимчасового перебування: АДРЕСА_2 , та відповідно взяті на облік до Сєвєродонецького МВ УДМС України у Луганській області, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що отримали довідку від 27 лютого 2015 року № 919025887.

У лютому 2015 року відповідач ОСОБА_2 виїхав до країни Ізраїль, що підтверджується посвідченням особи Держави Ізраїль.

З 06 серпня 2015 року позивачка працювала у місті Києві у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агенція інвестиційного менеджменту», Товаристві з обмеженою відповідальністю «Регіональна газова компанія».

23 квітня 2016 року ОСОБА_9 перевезено доньку до міста Києва, що підтверджується проїзними документами прямуванням Лисичанськ-Київ № 024903 ( ОСОБА_10 ) та № НОМЕР_5 ( ОСОБА_11 ).

На підтвердження належного виконаня своїх батьківських обов`язків позивачем надано документи про відвідування дитиною ОСОБА_3 дошкільного навчального закладу № 573 у

м. Києві у період з вересня 2016 року до квітня 2017 року, центру науково-технічної творчості молоді «Сфера» Оболонського району м. Києва у 2016-2017 роках, Комунального закладу «Навчально виховного комплексу «Спеціалізованої школи І-ІІ ступенів - Ліцею» № 157 Оболонського району

м. Києва, у березні 2017 року студії Серебрянських, де дитина займалась гімнастикою у 2017 році, студії Біг Денс, Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 125 м Києва з поглибленим вивченням англійської мови, в яку дитину було зараховано до 2-го класу, клубу спортивного танцю «Ассоль», в якому дитина займалась у 2020 році, школи вивчення англійської мови IQ CENTER, де дитина займалась у 2020 - 2021 роках.

01 лютого 2018 року ОСОБА_9 та ОСОБА_3 взяті на облік внутрішньо-переміщених осіб за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Довідками № та № .

23 серпня 2019 року позивачем укладено Декларацію про вибір лікаря № 0001-ЕАЗК-У600 для пацієнта - ОСОБА_3 у Комунальному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району міста Києва.

Для підтвердження матеріальної спроможності утримання дитини позивачем надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХМ № 000103, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Хмельницької області від 12 липня 2017 року № 10-2.15/17 та документи про роботу в АО «РЕК ЛОЕРС» з травня 2018 року.

Позивач зазначає, що у період з квітня 2016 року по травень 2018 року відповідач

ОСОБА_2 належним чином виконував обов`язок з утримання спільної доньки. З лютого 2015 року по липень 2018 року відповідач прожив в країні Ізраїль, за цей час відповідач з донькою не бачились. Позивач також посилається на те, що відповідач після повернення в Україну проживав в квартирі своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за матір`ю відповідача - ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено у майбутньому, серія та номер: 152К-120, виданий 22 серпня

2016 року ПП «Бучажитлофонд», довідка про оплату - 30 січня 2017 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки

№ 289581057.

Також за доводами позивачки після повернення з Ізраїлю відповідач придбав транспортний засіб марки ЗАЗ LANOS сірого кольору, седан, державний номерний знак НОМЕР_6 , який оформив на ім`я свого батька - ОСОБА_13 .

У період з вересня 2018 року по березень 2019 року відповідач надавав дитині утримання у розмірі від 2 000,00 грн до 3 500,00 грн щомісяця.

З вересня 2018 року по лютий 2019 року дитина відвідувала відповідача за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З березня 2019 року відповідач з дитиною не бачився, участі у вихованні та утриманні доньки не приймав.

На підтвердження того, що позивач ОСОБА_9 зверталася до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про сплату аліментів до матеріалів справи долучено листування сторін через месенджер «Viber», зокрема, в який позивач повідомляла відповідачу про її витрати на придбання їхній спільній дитині одягу, взуття, інших речей індивідуального вжитку, про витрати на лікування, витрати на оплату послуг няні, та просила компенсувати частину понесених витрат. Також зі змісту даних повідомлень вбачається, що у період з 01 вересня 2018 року по 20 вересня 2021 року позивачкою вживались заходи для врегулювання з відповідачем питань його участі у вихованні дитини та участі в утриманні дитини, надавались пропозиції укладення між сторонами договору про визначення місця проживання дитини, участі батьків у вихованні та утриманні дитини

Також судом встановлено, що 02 березня 2019 року, 05 березня 2019 року, 25 травня 2020 року, 04 жовтня 2020 року, 20 вересня 2021 року ОСОБА_9 пропонувала ОСОБА_2 зустрітись і спільно вирішити питання участі відповідача у вихованні та утриманні дитини.

Зі змісту переписки також вбачається, що відповідач на зазначені вище пропозиції не відреагував належним чином, за зазначений період часу перерахував на утримання дитини 2 000,00 грн.

Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_9 офіційно зверталася до відповідача ОСОБА_2 з вимогою сплати аліментів, шляхом направлення таких вимог поштовою кореспонденцією, зокрема:

1) Вимога про сплату аліментів за жовтень-листопад 2018 року від 19 листопада 2018 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується описом вкладення від

19 листопада 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 ; накладною від

19 листопада 2018 року № 473; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 19 листопада 2018 року; конвертом до запитування на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 874; описом вкладення від 18 грудня 2018 року за адресою: ВПЗ № 4 бульвар Дружби народів, буд. 32,

м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404.

2) Вимога про сплату аліментів за грудень 2018 року від 13 грудня 2018 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується: описом вкладення від 13 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 ; накладною від 13 грудня 2018 року

№ 890; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 13 грудня 2018 року; конвертом до запитування на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 882; описом вкладення від 13 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_4 ; накладною від 13 грудня 2018 року № 320; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 13 грудня 2018 року; конвертом до запитання на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , поштове відправлення

№ 912 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання; конвертом до запитання на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 874 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання; конвертом до запитання на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 320 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання;

3) Вимога про сплату аліментів за січень 2019 року від 22 травня 2019 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується: описом вкладення від 22 травня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ; конвертом до запитання на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання, поштове відправлення № 297; накладною від 22 травня 2019 року № 297; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 22 травня 2019 року.

4) Вимога про сплату аліментів за лютий-березень 2019 року від 22 травня 2019 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується: описом вкладення від 22 травня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ; конвертом до запитання на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання, поштове відправлення № 275; накладною від 22 травня 2019 року № 275; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 22 травня 2019 року; описом вкладення на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 882; накладною № 262 від 22 травня 2019 року; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 22 травня 2019 року.

5) Вимога про сплату аліментів за квітень-травень 2019 року від 22 травня 2019 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується: описом вкладення від 22 травня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ; конвертом на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання, поштове відправлення № 270; конвертом до запитання на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 289 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання; накладною від 22 травня 2019 року № 270; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 22 травня 2019 року; описом вкладення на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 289; накладною від 22 травня 2019 року № 289; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 22 травня 2019 року.

6) Вимога про сплату аліментів за червень 2019 року-травень 2020 року від 08 травня 2020 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується: описом вкладення від 08 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , поштове відправлення

№ 521; конвертом на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання, поштове відправлення № 521; описом вкладення на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 513; конвертом до запитання на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_4 , поштове відправлення № 513 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання; накладною № 521від 08 травня 2020 року; квитанцією УДППЗ Укрпошта від 08 травня

2020 року; накладною від 08 травня 2020 року № 513; квитанцією УДППЗ Укрпошта

від 08 травня 2020 року.

7) Вимога про сплату аліментів за червень - грудень 2020 року від 14 грудня 2020 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується: описом вкладення від 14 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , поштове відправлення Киев 01042; конвертом на ім`я ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_1 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання; описом вкладення на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 від 14 грудня 2020 року; описом вкладення від 14 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , поштове відправлення Киев 01042;

8) Вимога про сплату аліментів за січень 2021 року-червень 2021 року від 19 червня 2021 року, направлена цінним листом з описом вкладення, що підтверджується: описом вкладення від 19 червня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ; конвертом на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з відміткою про повернення за закінченням терміну зберігання; описом вкладення на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 від 19 червня 2021 року; описом вкладення від 19 червня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаних письмових вимогах позивач просила відповідача перерахувати аліменти за минулий час на утримання доньки ОСОБА_3 : за жовтень 2018 року - 4 000,00 грн, за листопад 2018 року

- 4 000,00 грн, за грудень 2018 року - 4 000,00 грн, за січень 2019 року - 4 000,00 грн, за лютий

2019 року - 4 000,00 грн, за березень 2019 року - 4 000,00 грн, за квітень 2019 року - 6 000,00 грн, за травень 2019 року- 6 000,00 грн, за червень 2019 року - 6 000,00 грн, за липень 2019 року

- 6 000,00 грн, за серпень 2019 року - 6 000,00 грн, за вересень 2019 року - 6 000,00 грн, за жовтень 2019 року - 6 000,00 грн, за листопад 2019 року - 6 000,00 грн, за грудень 2019 року - 6 000,00 грн, за січень 2020 року - 6 000,00 грн, за лютий 2020 року - 6 000,00 грн, за березень 2020 року

- 6 000,00 грн, за квітень 2020 року - 6 000,00 грн, за травень 2020 року - 6 000,00 грн, за червень

2020 року - 6 000,00 грн, за липень 2020 року - 6 000,00 грн, за серпень 2020 року - 6 000,00 грн, за вересень 2020 року - 6 000,00 грн, за жовтень 2020 року - 6 000,00 грн, за листопад 2020 року

- 6 000,00 грн, за грудень 2020 року - 6 000,00 грн, за січень 2021 року - 6 000,00 грн, за лютий

2021 року - 6 000,00 грн, за березень 2021 року - 6 000,00 грн, за квітень 2021 року - 6 000,00 грн, за травень 2021 року - 6 000,00 грн, за червень 2021 року - 6 000,00 грн.

Про вимоги аналогічного змісту позивач повідомляла відповідача і засобами телефонного зв`язку через месенджер «Viber».

Крім цього, позивач зверталась до батька відповідача ОСОБА_13 з питань сплати аліментів відповідачем, що зроблене у телефонній розмові з попередженням про запис телефонної розмови і намір використати його в суді, як доказ ухилення відповідача від участі в утриманні дитини.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті

77, 78, 80 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені вище обставини справи та докази, якими позивач підтверджує викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_9 вживала всіх можливих заходів з метою отримати від відповідача аліменти на їхню спільну дочку ОСОБА_3 . Крім того, в матеріалах справи містяться докази про сплату аліментів відповідачем у вказаний період часу на суму

2 000,00 грн, що фактично свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 достеменно знав про свій обов`язок сплачувати аліменти на дитину, погоджувався з ним, однак не виконував у регулярному порядку на постійній основі, без обґрунтованих для того підстав. У зв`язку з цим, наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів за період часу з квітня 2019 року по грудень 2021 року.

Щодо суми аліментів за минулий період, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає таке.

На підтвердження факту належного виконання обов`язку з утримання дитини позивачем надано суду докази понесених нею витрат на утримання дитини за період з січня 2018 року по грудень

2021 року на загальну суму 238 774,16 грн, без урахування витрат на харчування та проживання.

До розрахунку суми аліментів на утримання ОСОБА_3 за минулий час, з квітня 2019 року по грудень 2021 року, позивачка просила застосувати дані Міністерства соціальної політики України про розмір прожиткового мінімуму за кожний місяць 2019-2021 років, доступні за посиланням: https://www.msp.gov.ua/news/12286.html та надано розрахунок витрат на продукти харчування для дітей віком від 6 до 18 років та вартості мінімальних наборів житлово-комунальних послуг на суму 54 156,59 грн.

Зважаючи на фактично понесені та документально підтверджені витрати позивачки на утримання доньки, остання просить суд стягнути з відповідача аліменти за минулий час у розмірі

136 235,18 грн, розраховані з урахуванням такого:

- 238 774,16 грн - грошові кошти, витрачені на утримання доньки з січня 2018 року по грудень 2021 року;

- 48 місяців - чотири роки, за які наведено витрати для розрахунку середніх витрат на утримання;

- 4 974,46 грн - фактичні витрати за місяць;

- 2 487,23 грн - половина від витрат за один місяць;

- 82 078,59 грн = 2487,23 * 33 місяців (два роки та дев`ять місяців) = 82 078,59 грн (фактичних витрат) + 54 156,59 грн (вартості набору продуктів харчування для дітей віком від 6 до 18 років та вартості мінімальних наборів житлово-комунальних послуг, окрім послуг закладів культури та придбання книг) = 136 235,18 грн.

Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від

15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За інформацією від 24 червня 2022 року, наданою Пенсійним фондом України за вих.

№ 2800-050202-7/25600, відповідач ОСОБА_2 у період за який заявлено стягнення аліментів за минулий час мав такі доходи:

- з 13 листопада 2019 року по 03 грудня 2019 року у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_14

- 3 166,63 грн;

- з 06 березня 2020 року по 24 червня 2021 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нова лінія 1» - 230 729,08 грн;

- з 24 грудня 2019 року по 02 березня 2020 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕКО» - 12 017,89 грн.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень,

з 1 грудня - 2 218 гривень.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень,

з 1 грудня - 2 395 гривень.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року становить 2 395 гривень, з 1 липня - 2 510 гривень,

з 1 грудня - 2 618 гривень.

Враховуючи, що відповідач є працездатним та за період заявлений до стягнення аліментів за минулий час з квітня 2019 року по грудень 2021 року мав дохід у сумі 245 913,60 грн, а також, зважаючи на добровільну сплату відповідачем аліментів у розмірі від 2 000,00 грн до 3 500,00 грн у період з вересня 2018 року по березень 2019 року, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки про стягнення аліментів за минулий час, виходячи з середнього розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у вказаний період та середньомісячного розміру заробітної плати відповідача, та визначає суму аліментів, що підлягала б стягненню щомісячно в розмірі 2 000,00 грн.

Таким чином, розмір аліментів за минулий час з квітня 2019 року по грудень 2021 року становить 66 000,00 грн (2 000,00 грн *33 міс. = 66 000,00 грн)

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий період у заявленому позивачем розмірі, оскільки доказів того, що відповідач ОСОБА_2 отримував дохід у значно більшому розмірі ніж встановлено судом, позивачем не надано.

Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 4 128,34 грн щомісячно, суд приходить до такого.

У позовній заяві позивачем надано розрахунок суми аліментів на утримання дочки

ОСОБА_3 , які остання просить стягнути у твердій грошовій сумі з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а саме:

- 238 774,16 грн - грошові кошти витрачені на утримання доньки з січня 2018 року по грудень 2021 року;

- 48 місяців - чотири роки, за які наведено витрати для розрахунку середніх витрат на утримання;

- 4 974,46 грн - фактичні витрати за місяць;

- 2 487,23 грн - половина від витрат за один місяць;

- 54 156,59 грн - вартість набору продуктів харчування для дітей віком від 6 до 18 років та вартість мінімальних наборів житлово-комунальних послуг, окрім послуг закладів культури та придбання книг за період з квітня 2019 року по грудень 2021 року.

54 156,59 грн/ 33 місяці = 1 641,11 грн в середньому щомісячні мінімальні витрати на харчування та оплату житлово-комунальних послуг.

2 487,23 грн (1/2 фактичних середніх витрат на утримання дитини за останні 4 роки згідно Таблиці 1 (арк. справи 14 (І том)) + 1 641,11 грн (мінімальні витрати на харчування та оплату житлово-комунальних послуг Згідно Таблиці 2 (арк. справи 27 (І том)) = 4 128,34 грн.

За змістом статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року становить 2 618 гривень, з 1 липня - 2 744 гривні, з 1 грудня - 2 833 гривні.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет» мінімальний розмір заробітної плати з 1 січня 2022 року становить 6 500,00 грн.

Виходячи з доводів, наведених позивачем, та встановлених обставин, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2 600,00 грн, щомісячно, що в більшій мірі гарантуватиме прожитковий мінімум на дитину, враховуючи її вік і потреби, що відповідатиме встановленому законом рекомендованому розміру аліментів на дитину відповідно до положень статті 182 СК України.

Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у розмірі 4 128,34 грн, оскільки позивачкою не доведено придбання відповідачем рухомого або нерухомого майна у спірний період, про які було зазначено у позовній заяві, тому позивачем не надано доказів, що відповідач має такий дохід, який би був достатнім для сплати аліментів саме у такому розмірі, враховуючи положення статті 182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається. Тому суд, при визначенні майнового стану відповідача і його спроможності сплачувати аліменти, виходить з розміру мінімальної заробітної плати. Позивач не довела, що відповідач має більші доходи і, що він спроможний виплачувати аліменти у вказаному нею розмірі.

Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позов частково, визначаючи аліменти у такому розмірі, що відповідатиме інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 05 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 182, 191, 192 СК України, статтями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та аліментів за минулий час - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , аліменти за минулий час на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з квітня 2019 року по грудень 2021 року у розмірі 66 000,00 грн (шістдесят шість тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 600,00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 05 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , останнє відоме фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 984,80 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 03 жовтня 2022 року.

Суддя О.О. Хромова