Справа 556/2190/21
Номер провадження 2/556/29/2022

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2022 року. смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

з участю представника позивача адвоката Печончика О.В.,

представника відповідача адвоката Зібрової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09 травня 2020 року між ОСОБА_1 , та нині покійним ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 була укладена угода (розписка) на позику коштів. Згідно цього правочину позивачкою було позичено ОСОБА_3 , кошти в сумі 50000 грн., які він зобов`язався повернути позивачці протягом року до 09 травня 2021 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 позикоотримувач ОСОБА_3 помер, так і не повернувши борг. На неодноразові звернення ОСОБА_1 , до відповідачки (дружини ОСОБА_3 ), як до особи, яка вступила у фактичне володіння спадковим майном, щодо повернення коштів за борговою розпискою, як особи яка прийняла спадщину після смерті позикоотримувача ОСОБА_3 , відповідач боргу не повертає. Станом на день подачі позовної заяви позичені кошти згідно згадуваного правочину не повернуто. Свідченням передачі грошей є письмова розписка від 09.05.2021 року та можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У зв`язку з уникнення мирного вирішення спору, позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом, та вважає що стягнення має бути вирішене разовим платежем, оскільки нею було вчинено позику разовим платежем.

Вказаний позови надійшли до Володимирецького районного суду Рівненської області 05.11.2021 року.

Ухвалою суду від 24.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року було вирішено перейти до загального позовного провадження та задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 31.03.2022 року було оголошено перерву в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20 червня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представником відповідача заявлено клопотання про призначення експертизи, однак після ознайомлення із витребуваними судом доказами, вказане клопотання представником відкликане.

Судом задоволено клопотання учасників про виклик свідків, долучення до справи письмових доказів. Інших процесуальних дій та рішень по справі не приймалось, заяв та клопотань не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, пояснив, що його довірителька позичила братові ОСОБА_6 кошти в сумі 50000 грн на лікування, він мав повернути їх через рік, однак в січні 2021 року помер, не повернувши борг. Вдова брата відповідач ОСОБА_7 ухиляється від повернення боргу, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову в повному обсязі, пояснила, що її довірителька заперечує факт позики коштів та факт написання розписки, наданої позивачем, оскільки покійний ОСОБА_8 був неписьменним, глухонімим з народження, не мав відповідної освіти, тому не міг написати таку розписку. Крім того, ОСОБА_8 не лікувався і потреби у такій сумі коштів не мав. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, судом встановлено, що 09 травня 2020 року відповідно до боргової розписки від цього числа, ОСОБА_1 було надано ОСОБА_3 , позику - грошові кошти в розмірі 50000 гривень. Зазначена обставина підтверджується доданою до позовної заяви, складеною та підписаною ОСОБА_3 власноруч розпискою, за умовами якої ОСОБА_3 , зобов`язувався повернути позивачці позику в розмірі 50000,00 гривень до 09.05.2021 року.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.4 ст.24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося учасниками справи, що, разом з ОСОБА_3 , на час його смерті та відкриття спадщини проживала його дружина ОСОБА_2 , яка у відповідності до приписів ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки протягом строку, визначеного законом, не відмовилися від неї.

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Частиною першою статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Кредитором вимога до спадкоємця була пред`явлена вчасно, без пропуску строку.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Позивачкою до суду надано оригінал та копію розписки про отримання ОСОБА_3 позики в сумі 50000 грн., яка за своєю природою є підтвердженням факту укладання між позивачем та ОСОБА_9 договору позики та отримання ним від позивачки грошових коштів на суму 50000 грн.

Доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_8 не міг написати таку розписку, оскільки був неграмотним та глухонімим, не спростовують факту укладення договору купівлі-продажу.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що її дядько, брат матері ОСОБА_8 в її присутності та в присутності ОСОБА_11 09.05.2020 року власноручно написав розписку, а вони на прохання своєї матері ОСОБА_1 передали дядькові 50000 грн. готівкою, ці кошти були потрібні для операції на серці. Дядько дійсно був глухонімим, однак з ним можна було спілкуватись, всі члени сім`ї та знайомі розуміли його знаки. Крім того, ОСОБА_8 був грамотним, любив читати, завжди читав пресу, впізнавав знайомих людей, якщо про них писали в газеті, вмів також і писати. ОСОБА_8 отримував пенсію, крім того, також працював у місцевого підприємця, підстригав людей, жив нормальним життям.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він добре знав покійного нині ОСОБА_13 , він працював у нього, виконував різну роботу. ОСОБА_8 був глухонімим, спілкувався жестами, однак його можна було зрозуміти. На думку свідка, ОСОБА_8 був неграмотним. Його родина жила бідно, деколи ОСОБА_12 фінансово допомагав ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона була сусідкою родини ОСОБА_16 в с.Заболоття, ОСОБА_17 за життя був глухонімим та неграмотним. Разом з тим, свідок не змогла пояснити, звідки вона має таку інформацію, у зв`язку з чим її пояснення в частині факту грамотності чи неграмотності ОСОБА_13 суд вважає такими, що не відповідають критерію достовірності та повноти.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що вона працює соціальним працівником, обслуговувала родину ОСОБА_16 в с.Заболоття, знала ОСОБА_13 він був глухонімим, спілкувався жестами. З сестрою ОСОБА_19 у нього були погані відносини. В 2017 році ОСОБА_20 неодноразово нагадувала ОСОБА_6 про повернення позичених у неї грошей, сварилась, «вибивала» борг.

Показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , на думку суду, не спростовують факту отримання ОСОБА_9 09.05.2020 року коштів в позику від ОСОБА_20 , оскільки не стосуються відповідної події або обставин, пов`язаних з нею.

З урахуванням викладеного, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 09.05.2020 року було укладено договір позики грошових коштів на суму 50000 грн з умовою їх повернення до 09.05.2021 року, і доказів на спростування даної обставини сторона відповідача суду не надала.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наявність оригіналу розписки у позивачки та відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачкою розпискою свідчать, що відповідачка, як спадкоємець ОСОБА_3 , зобов`язань щодо повернення грошових коштів в сумі 50000 грн. до часу розгляду справи судом не виконала.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046 -1050 ЦК України, ст. ст. 6-13, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Повний текст рішення буде проголошено 12 серпня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.В. Іванків

Повний текст проголошено о 15 год 15 хв. 12 серпня 2022 року

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП невідомо), зареєстрована за адресою: мешкан ки АДРЕСА_1