Справа №489/2080/22
Провадження №2/489/1441/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 вересня 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини
Представниця позивачки звернулася до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 з травня 2005 року по 27 липня 2011 року у квартирі АДРЕСА_1 . Мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 18.01.1994, яким все належне їй майно заповідала своїй доньці позивачці по справі. Позивачка відразу не отримала свідоцтва про право на спадщину, оскільки на той час мала скрутне фінансове становище, а також вважала, що згідно до закону, спадщина вже належить їй з моменту відкриття спадщини. Враховуючи останні події в країні, позивачка вирішила впорядкувати юридичні документи на спадщину, оскільки боїться, що у разі руйнування її квартири внаслідок влучення в неї ворожої ракети, будуть складнощі в оформленні спричиненої їй шкоди та отримання наступної компенсації. 29 червня 2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Проте, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт прийняття спадщини, оскільки не надано документ, який підтверджує реєстрацію місця проживання померлої та коло осіб, місце проживання яких було зареєстровано за однією адресою з померлою.
Ухвалою суду від 01.08.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.
Ухвалою суду від 30.08.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. На позовних вимогах наполягає.
Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Суд не може прийняти вказану заяву , оскільки вона подана через електрону пошту, а не через електронний суд з накладенням електронного підпису, що позбавляє суд безсумнівно визначити відправника вказаної заяви.
Тому, відповідно до приписів ч.1 ст.280 ЦПК, з урахуванням відсутності відповідача та його заяви про відкладення судового розгляду, відсутності відзиву та заперечень позивача проти заочного розгляду, суд вирішив провести заочний розгляд на підставі наявних у справі матеріалів.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15.10.1991.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, сформованої 12.08.2022, право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 липня 1986 року та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Отже, ОСОБА_2 є рідним онуком ОСОБА_3 .
18 січня 1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповідала все свої майно, у тому числі квартиру АДРЕСА_1 , доньці ОСОБА_7 .
Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Юрловою Т.Г., та зареєстровано в реєстр за № 3-119.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .
Представниця позивачки в позові зазначає, що позивачка відразу не отримала свідоцтва про право на спадщину, оскільки на той час мала скрутне фінансове становище, а також вважала, що згідно до закону, спадщина вже належить їй з моменту відкриття спадщини. Враховуючи останні події в країні, позивачка вирішила впорядкувати юридичні документи на спадщину, оскільки боїться, що у разі руйнування її квартири внаслідок влучення в неї ворожої ракети, будуть складнощі в оформленні спричиненої їй шкоди та отримання наступної компенсації
29 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпенко О.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Філіпенко О.Г. від 29.06.2022 за вих. № 20/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт прийняття спадщини, оскільки не надано документ, який підтверджує реєстрацію місця проживання померлої та коло осіб, місце проживання яких було зареєстровано за однією адресою з померлою.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № до майна померлої
З паспорта серії НОМЕР_5 , вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 13 жовтня 1975 року.
Згідно довідки ОСББ «Корабел» від 16.08.2012 за вих. № 146, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . На даній житловій площі з правом на площу не було зареєстровано інших осіб.
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з Акта про проживання від 11.07.2022, підписаного сусідами позивачки, ОСОБА_1 фактично проживала, але не була зареєстрована за місцем реєстрації її матері ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 з травня 2005 року по 27 червня 2011 року.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , відібраних адвокат кою ОСОБА_9 , вбачається, що після розірвання шлюбу, з травня 2005 року, ОСОБА_1 переїхала проживати до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 . Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не була зареєстрована за вказаною адресою, остання постійно, після переїзду, проживала здійснювала нагляд за батьками та вела з ними спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_4 мати ОСОБА_1 ОСОБА_3 померла. Деякий час після смерті матері ОСОБА_10 ще продовжувала проживати в квартирі своїх батьків, а потім повернулася до своєї квартири на вулицю Спаська в місті Миколаєві.
Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Філіпенко О.Г., спадкова справа не була заведена у зв`язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Представниця позивачки в позові зазначає, що ОСОБА_1 проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з травня 2005 року по день смерті останньої.
Доказів на спростування вказаних обставин суду не надано.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.
У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Встановлення вказаного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення спадкових прав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази мають бути належними і допустимими відповідно до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 з травня 2005 року по 27 липня 2011 року у квартирі АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Суддя Н.О. Рум`янцева
Повний текст судового рішення складено «28» вересня 2022 року.